Vuosina 2014-2021 Sveitsi neuvotteli EU:n kanssa puitesopimuksesta eli institutionaalisesta sopimuksesta (InstA).
Tavoitteena on vahvistaa kahdenvälistä lähestymistapaa.
Neuvottelut keskeytettiin toukokuussa 2021, ja niitä jatkettiin EU:n kanssa maaliskuussa 2024.
Thomas Kaiser "Zeitgeschehen im Fokus" -lehdestä kirjoittaa, että nykyistä perustuslaillista perustaa - niin sanottua
yhteistä yhteisymmärrystä - ei voida enää kutsua puitesopimukseksi, koska muuten se raukeaisi välittömästi.
Niinpä se nimettiin nopeasti uudelleen "Kahdenväliset sopimukset III:ksi".
Koska väestön enemmistö tukee kahdenvälistä lähestymistapaa tuoreen kyselyn mukaan, näyttää
siltä, että liittoneuvoston suunnitelma toimii.
Mutta tämä on hiekan heittämistä väestön silmille.
Kaiser toteaa, että EU:lla on yhteisessä yhteisymmärryksessä samat vaatimukset kuin puitesopimuksessa.
Hän vaati, että jos kahdenvälisten sopimusten tulkinnasta syntyy erimielisyyksiä, Euroopan yhteisöjen
tuomioistuin ratkaisee asian viimeisenä oikeusasteena.
Kaiser sanoo: "Selkokielellä tämä tarkoittaa, että EU:n lainsäädäntöä sovelletaan.
Sveitsin on siis automaattisesti hyväksyttävä EU:n lainsäädäntö, mitä kutsutaan kiertoilmaisulla lain dynaamiseksi omaksumiseksi.
Mutta siinä ei ole mitään dynaamista, Sveitsillä ei ole liikkumavaraa."
Ulkoministeri Ignazio Cassis puhui tiedotusvälineille Bernissä 27. marraskuuta 2024.
Tapaaminen Euroopan komission varapuheenjohtajan Maros Sefcovicin kanssa oli sovittu.
Cassisin mukaan tavoitteena on edelleen saada neuvottelut päätökseen ennen vuoden loppua.
Sen koheesiorahaston osuudesta, jonka Sveitsi maksaa EU:lle osittaisesta pääsystä Euroopan
yhtenäismarkkinoille, keskustellaan vasta aivan lopussa.
"Lopulta voimme keskustella rahasta", Cassis sanoo.
Sveitsiläisen radio- ja televisio-ohjelman SRF:n tutkimuksen mukaan Sveitsi maksaa tulevaisuudessa todennäköisesti runsaat
350 miljoonaa Sveitsin frangia vuodessa koheesiorahastoja EU:lle.
Tämä on huomattavasti enemmän kuin se noin 130 miljoonaa vuodessa, jonka Sveitsi on
maksanut EU:n itäisen osan köyhemmille maille.
Sveitsiläisen BLICK-lehden 1. joulukuuta 2024 ilmestyneessä artikkelissa eräs sisäpiiriläinen kertoo seuraavaa:
"Vaikka kaikkia neuvotteluvaltuuksien kohtia ei täytettäisikään, voidaan sanoa: meillä on sopimus."
Sekä Bernille että Brysselille on selvää: "Olemme neuvotelleet tarpeeksi, loput on selvitettävä kotimaassa."
BLICKin mukaan aikataulu oli seuraava:
"Liittoneuvosto keskustelee EU:n asiakirjoista uudelleen 13. joulukuuta.
Jos hän sitten näyttää vihreää valoa, joulua edeltävänä lauantaina 21. joulukuuta välähdetään:
Sen jälkeen EU:n komission johtaja Ursula von der Leyen tulee Berniin henkilökohtaisesti
sinetöimään neuvottelujen symbolisen lopun."
SRF:n 11. joulukuuta julkaiseman artikkelin mukaan tämä kuuluu sekä Brysselissä että Bernissä.
BLICKin mukaan mikään ei ole vielä "pussissa", mutta monet merkit viittaavat siihen, että
sopimus EU:n kanssa saadaan valmiiksi joulun aikana.
Joulun aikana?! - Kun yleisö on kiireinen muualla?! Voisiko tämä johtua siitä, että sopimus
EU:n kanssa voidaan tehdä ilman suurta paheksuntaa?
Toistaiseksi EU:n kanssa tehtävää puitesopimusta vastaan on aina esitetty valtava vastalause. Viimeisimmät neuvottelut
jouduttiin perumaan, koska vastustus oli liian suurta.
Ei olisi ensimmäinen kerta historiassa, kun tärkeitä päätöksiä on ajettu läpi silloin, kun yleisö on muuten kiireinen.
Joulukuun 23. päivänä 1913, päivää ennen jouluaattoa, FED:n perustamislain muutos hyväksyttiin kongressissa.
Vuoden 2006 jalkapallon maailmanmestaruuskisojen "kesäsadun" aikana Saksassa päätettiin korottaa arvonlisäveroa
16 prosentista 19 prosenttiin 1. tammikuuta 2007 alkaen.
Lisää esimerkkejä löytyy ohjelmasta "Käytetäänkö suurtapahtumia tarkoituksellisesti häiriötekijöinä?".
Katso lopuksi, mitä Sveitsin kansallisneuvos Franz Grüter sanoo Sveitsin riippumattoman
internet-televisiokanavan HOCH2:n haastattelussa siitä, miksi uusi puitesopimus on erittäin vaarallinen.
Mainitsitte nyt lyhyesti puitesopimuksen, jonka liittoneuvosto haluaa tehdä EU:n kanssa.
Kyseessä on siis eräänlainen kattava sopimus, "Bilateraalit III", kuten sanotaan, mutta se ei ole yksittäisiä sopimuksia,
vaan kokonaispaketti, niin sanottu institutionaalinen ratkaisu.
He halusivat itse asiassa olla valmiita neuvottelemaan sopimuksesta vuoden loppuun mennessä. Olette
lähellä tätä politiikkaa ulkopolitiikan asiantuntijana ja joka tapauksessa kansallisen neuvoston jäsenenä.
Mitä sinä kuulet? Mikä on neuvottelujen tilanne?
[Voin siis sanoa, että liittoneuvosto haluaisi saada neuvottelut päätökseen vuoden loppuun mennessä.
On tärkeää huomata, että EU korostaa, että "Bilateraalit III" eivät ole enää
kahdenvälisiä sopimuksia, koska ne eivät enää ole niitä.
Kahdenvälisyys tarkoittaisi sitä, että meillä on sopimuksia silmien tasolla, mutta tässä tapauksessa EU:n laki
määrättäisiin meille, joten se ei ole enää kahdenvälistä.
Päinvastoin, se olisi alistamissopimus. No, liittoneuvosto haluaisi viimeistellä tämän.
Samaan aikaan Bernin eri osastoilla työskentelee noin 100 henkilöä, jotka pyrkivät tekemään kaikki
tarvittavat muutokset sisäpoliittiseen lainsäädäntöön.
Puhutaan ainakin 30 laista, joita on vielä mukautettava.
Jos tämä aikataulu toteutuu, liittoneuvosto antaa kuulemislähetyksen ensi vuonna eli vuonna 2025.
Liittovaltion neuvoston mukaan lähetys käsittää yli 1000 sivua, jotta näette, kuinka valtava se on.
Sitten se menisi parlamenttiin ensi vuonna, luultavasti vuoden jälkipuoliskolla, ja arvelen, että
kansanäänestys järjestetään jossain vaiheessa vuonna 2026.
Tästä tulee viimeisten 30 vuoden tärkein kansanäänestys.
Olen sanonut, että tämä on kaikkien taistelujen äiti.
Kyse on siis todellakin Sveitsin makkarasta - voimmeko jatkossakin olla vapaita, riippumattomia ja suoraan demokraattisia.
- ja tästä näkökulmasta katsottuna suuri äänestys järjestetään todennäköisesti vuonna 2026.
Käydään näitä kohtia vielä hieman tarkemmin läpi.
Mainitsitte lyhyesti, mihin tämä vaikuttaisi. Avainsana "suora demokratia".
Miksi luulette, että tällainen puitesopimus vaarantaisi tämän?
Teidän on siis myös sanottava etukäteen, että valtavirran tiedotusvälineet raportoivat joka päivä
jonkinlaisista suojalausekkeista ja jonkinlaisista opiskelijamaksuista, jonkinlaisista neuvottelujen tuloksista.
Mutta itse asiassa todella suuresta asiasta, nimittäin Sveitsin institutionaalisesta
integroitumisesta EU:hun, ei enää keskustella lainkaan.
Se, mistä edelleen keskustellaan Brysselissä, on itse asiassa sivuseikka.
Tärkein asia tässä sopimuksessa on ensinnäkin se, että meidän olisi automaattisesti - sitä kutsutaan dynaamiseksi -
meidän olisi automaattisesti omaksuttava EU:n lainsäädäntö.
Jos sveitsiläiset järjestävät kansanäänestyksen tai kansanäänestyksen eivätkä noudata sitä, heitä rangaistaan.
Tätä kutsutaan korvaaviksi toimenpiteiksi.
Jos emme pääse sopimukseen, Euroopan yhteisöjen tuomioistuin, jolla on lopullinen päätösvalta siitä, mitä täällä
Sveitsissä sovelletaan, on sitova - näin sanotaan papereissa.
Meistä tulisi Brysselin siirtokunta. Ja viimeisenä mutta ei vähäisimpänä, meidän olisi maksettava EU:lle rahaa toistuvasti.
Nämä ovat neljä tärkeintä kohtaa, jotka ovat itse asiassa Sveitsin suurin ongelma.
Myös kaikki muut vielä neuvoteltavat seikat voivat olla tärkeitä, mutta ne eivät ole pääongelma.
Kun kuuntelen teitä, näen, että suoraa demokratiaa heikennetään ja vaarannetaan, että
suvereniteetti ei ole enää todella riippumaton.
Mainitsit tämän maksun lopussa. Haluaisin selventää asiaa hieman tarkemmin.
Tämä on niin sanottu markkinoillepääsymaksu, pääsylippu näille markkinoille.
Miksi tämä on niin yksipuolista? Myös EU:lla on pääsy Sveitsin markkinoille.
Miksi Sveitsi ei siis peri tällaista maksua?
Miten tämä yksipuolisuus syntyy? Ja miksi se on niin korkea?
Olemme nyt taas kuulleet eri lähteistä, että EU haluaa ilmeisesti useita satoja miljoonia joka vuosi.
Voit saavuttaa nopeasti useita miljardeja lyhyessä ajassa. Miten se tapahtuu?
EU:n näkökulmasta - olin Brysselissä valtuuskunnan kanssa pian sen jälkeen, kun ensimmäiset
neuvottelut vuonna 2021 peruttiin, marraskuussa
- Brysselissä on aina esitetty, että Sveitsi olisi suuri "kirsikanpoimija" ja että me hyötyisimme
Euroopan unionista ja joutuisimme siksi maksamaan.
Kuvitelkaa nyt, että jos Yhdysvallat kävisikin kauppaa EU:n kanssa tai Kiina kävisikin kauppaa EU:n kanssa,
kenellekään ei tulisi mieleenkään vaatia siitä rahaa.
Sveitsin ja EU:n välisissä suhteissa ostamme vuosittain noin 20 miljardilla enemmän kuin päinvastoin.
Olemme siis Euroopan unionin erittäin hyvä asiakas, ja EU:n pitäisi itse asiassa maksaa meille rahaa eikä päinvastoin.
Maailma on siis hullu, ja EU:n odotetaan toimivan Norjan mallin mukaan.
Ja voitte karkeasti ekstrapoloida sen, että meidän olisi luultavasti maksettava EU:lle jopa miljardi vuodessa.
Se on siis täysin käsittämätöntä, enkä myöskään ymmärrä, miksi liittoneuvosto ei
ottanut tätä alusta alkaen mukaan neuvotteluihin.
Näistä asioista ei siis enää keskustella Brysselissä.
Miten niin? Onko valtionhallinto jotenkin menettänyt kompassinsa? Eikö tämä ole heille tärkeää?
Arvostaako se muita asioita niin korkealle, että sanotte: "Se ei ole ongelma, maksamme
mieluummin miljardin, koska saamme niin paljon muuta?".
Mikä tämä toinen olisi? Mikä on liittoneuvoston rationaalisuus, mikä on sen logiikka?
Sinun on käännettävä kelloa taaksepäin hetkeksi. Liittoneuvosto keskeytti neuvottelut Brysselissä 26. toukokuuta 2021.
Presidentti Parmelin oli tuolloin median edessä jäsen von der Leyenin kanssa - jäsen von der Leyen oli
paikalla kivettynyt ilme kasvoillaan - ja hän sanoi hänelle: "Emme voi allekirjoittaa tätä sopimusta".
Sitten Bernissä tapahtui seuraavaa: Muut puolueet puuttuivat - massiivisesti - liittoneuvoston toimintaan:
"Se ei ole mahdollista, vaan hänen olisi aloitettava neuvottelut uudelleen."
Ulkoministeri Ignazio Cassis sanoi tuolloin: "Emme koskaan tee puitesopimusta 2.0.".
Mutta se, mitä hän on nyt tehnyt, on pahempaa kuin puitesopimus 2.0.
Koska tuolloin nämä EU:lle tarkoitetut varat eivät sisältyneet siihen.
Tämän jälkeen Sveitsi maksoi syyskuussa 2021 ehdoitta miljardi Sveitsin frangia EU:lle.
Se oli kuin syyllisyydentunne Bernissä.
Muistan myös, kun jotkut poliitikot menivät Brysseliin ja pyysivät anteeksi Sveitsin puolesta. Sitä on pakko kuvitella.
Tämä oli tunnelma, joka johti siihen, että liittoneuvosto aloitti uudelleen neuvottelut EU:n kanssa.
Tällä kertaa en valitettavasti usko, että liittovaltuusto itse lopettaa tämän harjoituksen.
Hän vie asian todennäköisesti - suurella varmuudella - parlamentin ja lopulta äänestäjien käsiteltäväksi.
Tässäkin tapauksessa suuri kysymys on: "Pitäisikö tämä tehdä kantonien enemmistöllä vai vain kansan enemmistöllä?".
Se, että tämä ei ole itsestäänselvyys, että siihen tarvitaan kantonien enemmistö, osoittaa yksinkertaisesti,
että ihmiset tietävät, että väestö on hyvin kriittinen - ja haluaa jopa ohittaa kantonien enemmistön.
Nyt on olemassa Kompassi-aloite, joka itse asiassa haluaa saavuttaa tämän, jotta koko demokratia - myös kantonit - voivat
sanoa mielipiteensä. Tätä tarkoitetaan kantonien enemmistöllä.
Olet myös yrittäjä - kuten alussa sanoimme - etkä vain poliitikko.
Liiketoiminnan kannalta katsottuna, mitä tarvitaan, jotta Euroopassa voidaan
edistyä, jotta voidaan harjoittaa liiketoimintaa?
Tarvitsemmeko lainkaan erityisiä sopimuksia vai millaisia poliittisia puitteita - ei varsinaisesti
puitesopimuksia - mutta millaisia puitteita tarvitaan?
Riittääkö vapaakauppa? Vai mikä käsite teillä oikeastaan on mielessänne vaihtoehtona tälle EU:n, Brysselin ja
Bernin haluamalle vahvalle institutionaaliselle yhdentymiselle?
Aluksi haluaisin sanoa, että minäkin olen huolissani: Emme halua sotaa EU:n kanssa.
Muuten, en ole myöskään iloinen, kun EU:lla ei mene hyvin.
Se ei voi hyvin. EU:lla ei mene taloudellisesti hyvin.
En siis todellakaan ole vahingoniloinen, mutta viime kädessä olemme kiinnostuneita hyvistä suhteista Euroopan unionin kanssa.
Voimme myös tehdä EU:n kanssa niin monta sopimusta kuin haluamme.
Mutta se, mikä ei ole mahdollista, on se, että me - ja tämä oli tärkein viesti, jota presidentti Parmelin
ei saanut sanoa liittoneuvoston puolesta: Meidän on vihdoinkin puhuttava EU:lle suoraan:
"Emme voi emmekä aio tehdä sopimuksia, joissa meidän on omaksuttava oikeutenne." "Emme voi emmekä aio tehdä
sopimuksia, joissa meidän on omaksuttava oikeutenne."
Nämä ovat ne taloudelliset edut ja erot, joiden ansiosta voimme jatkossakin erottua edukseen - vaikka olemme korkeapalkkainen
maa - jos meillä on houkuttelevammat puitteet, jos veromme ovat alhaisemmat ja jos työlainsäädäntömme on vapaampi kuin EU:ssa.
Kaikki nämä edut auttavat myös Sveitsiä menestymään pitkällä aikavälillä.
Ja jos meidän on muutettava kaikki tämä, niin putoamme Euroopan keskiluokkaan.
Oikeudellisia eroja ei enää ole.
Tätä me kutsumme "tasapuolisiksi toimintaedellytyksiksi".
Kaikki on siis linjassa raudan kanssa. Kaikilla on samat lait. Ja me emme halua sitä.
Emme halua samanpituisia vartaita, vaan pidempiä vartaita.
Silloin menestymme edelleen taloudellisesti.