Kako je to da se određene knjige NIKADA ne vide na izložbi?
Tamo se ne mogu naći ni bestseleri (!) iz odjeljka "seksualnog odgoja", pa čak ni na policama naše pouzdane knjižare!
Može li biti da određeni algoritam sprječava čak i knjižara koji traži da pronađe takve obrazovne knjige?
Ali član 5. Osnovnog zakona kaže: "Neće biti cenzure."
Ili možda nije?
Od 17. februara 2024. godine, DSA – novi Zakon o digitalnim uslugama EU – je u potpunosti na snazi.
Namijenjeno je sprječavanju širenja "nezakonitog sadržaja" ili, preciznije, knjiga za
koje se sumnja da promovišu određeni narativ.
Gospođa Gesa je izdavačica etica media i iz prve ruke doživljava kako DSA utječe na trgovinu i na kraju na čitateljsku publiku.
Koristeći primjer kontroverzne knjige, ona pokazuje razorne posljedice ovog zakona:
Na primjer, online servisi ne žele "predati određene knjige trgovcima" iz straha od kazni.
Ali sada poslušajte gospođu Gesu.
Zdravo, zovem se Gesa, ja sam izdavač i nema cenzure –
Samo neki sadržaj neće biti objavljen.
Konkretno, sadržaj koji bi populaciji bilo bolje da ne konzumira, jer bi je mogao navesti na razmišljanje.
A ako se takav sadržaj ipak odštampa, onda se poduzima sve što je moguće da se on blokira,
kako bi o njemu saznalo što je moguće manje ljudi.
I upravo o tome govori ova knjiga, objavljena 26. marta prije nekoliko dana od Davida Rogersa Webba – Die große Enteignung
(Velika eksproprijacija), poznata i kao The Great Taking.
Ove informacije dolaze od uzbunjivača u finansijskom sektoru.
David Webb je tamo primijetio ekstremne stvari koje su ga potaknule da zauzme stav i upozori ljude.
I on je izašao. Poznajem ga lično i smatram ga potpuno vjerodostojnim i autentičnim.
I također mislim da je ono što on ima za reći apsolutno važno, da što više ljudi sazna o tome, to je bolje – jer
samo tada ste zaista u poziciji da donesete vlastite odluke.
Ali naravno, to funkcioniše samo ako imate taj izbor – izbor između sadržaja i sadržaja. Ali nema cenzure.
Ova knjiga je na engleskom govornom tržištu poznata kao The Great Taking i, srećom, je prevedena.
Postoje i neki izvrsni dokumentarci o ovoj temi, koje je sam snimio David Webb i koje je na njemački
prevela organizacija Augen Auf Medien Analyse, a koji su uključeni uz ovu knjigu na DVD-u.
Međutim, ova knjiga se ne može pronaći na uobičajenim platformama, tj. platformama za knjige.
Dakle, ako pogledate Thaliu, Hugendubel ili bilo gdje drugdje, jednostavno nećete pronaći ovu knjigu, ovog autora ili ovu osobu.
Iako se osnovni podaci čuvaju u svim uobičajenim direktorijima i dobro se održavaju, a ove informacije su naravno
dostupne, stvorena je prepreka kako bi ova knjiga u štampanom obliku dospjela do što manjeg broja ljudi.
Nije vjerovatno da biste ovo našli u knjižari.
Dakle, mislio sam da bi, budući da je sadržaj toliko, toliko relevantan, bilo dobro ponuditi ga kao e-knjigu.
Ovo vam naravno omogućava da doprete do ljudi na različitim lokacijama.
Cijela stvar se također može obaviti jeftinije, jer, na primjer, nemaš nikakvih troškova štampe i ne moraš ništa slati poštom.
Dakle, postoji nekoliko načina na koje i izdavači i samostalni izdavači mogu objavljivati knjige.
Jer smo svi naučili da svako može pisati i objavljivati knjige, budući da nema cenzure.
Jedna takva platforma je, na primjer, Tolino Media.
Pogodno je i za izdavače i za samostalne izdavače da objavljuju knjige, posebno e-knjige.
Barem bi se tako moglo pomisliti.
I onda jednostavno tamo kreirate račun. Učitavate tekst, zatim dodajete sažetak i naslov, cijenu i korice i podatke, itd.
Zatim kliknite na OK da potvrdite.
Zatim ide na Tolino tim.
A onda će, za još kraće vrijeme, ovaj naslov zaista biti objavljen u svim prodavnicama Tolino saveza, kojih je prilično mnogo.
To također uključuje Thaliu i Hugendubel, itd.
Također možete potvrditi da želite da bude isporučeno na Amazon, Apple Books i sve ostalo što je dostupno.
Sjajno!
Tako sam i postupio, kako bi ova knjiga mogla dospjeti do više ljudi, barem u digitalnom obliku.
Za trenutak ću doći do sadržaja.
Zatim je stigla povratna informacija od Tolina – platforme za samostalno objavljivanje, ako
hoćete, gdje svako (!) može objavljivati knjige.
Sa naslovom: "Nije pogodno za objavljivanje: Velika eksproprijacija."
Citiram: "Vaša knjiga Velika eksproprijacija nije pogodna za objavljivanje. Stoga ne možemo
distribuirati vašu knjigu maloprodajnim objektima."
Izvinjavamo se zbog svih neugodnosti i cijenimo vaše razumijevanje. Uvijek smo vam na raspolaganju za vaše
povratne informacije i za odgovore na sva vaša pitanja. Molimo vas da nas kontaktirate na publishing@tolino.media.
Da –
Nema cenzure.
Imam ili je napisano nazad: "Zašto ne?"
Odgovor je stigao vrlo brzo: "Hvala vam puno na vašem e-mailu."
Klasificirali smo knjigu kao "neprikladnu za objavljivanje" u skladu s odjeljkom 3.2 naših općih uslova.
Dakle, šta tačno znači ova klauzula 3.2?
3 je objavila i distribuira tolino media.
3.2 Osiguranje kvaliteta i testiranje.
Sada postaje uzbudljivo, i citiram:
"Kada izdavač odobri svoj rad za objavljivanje i distribuciju maloprodajnim lancima ili štamparijama, prolazi
kroz pregled tima za osiguranje kvaliteta tolino media."
Ovo je ručni pregled sadržaja, a ne automatski algoritam.
Osim provjere ispravnosti i potpunosti metapodataka te uporabnosti za čitatelja, osiguranje
kvaliteta provjerava rad prema sljedećim kriterijima:
Kriminalni sadržaj (nevoljni seksualni čini, pedofilija i incest, zoofilija, desničarska ekstremistička ideologija, glorifikacija
nasilja, teorije zavjere, govor mržnje, diskriminacija određenih društvenih grupa, rasizam, antisemitizam, transfobija, homofobija,
poticanje, pozivi na počinjenje krivičnih djela kao što su utaja poreza, kršenje autorskih prava i ličnih prava, kleveta itd.)
Mogu vas uvjeriti da ova knjiga ne sadrži nikakav sadržaj koji bi se mogao smatrati kriminalnim.
Da, fascinantno je jer nema cenzure.
Ovaj autor, David Rogers Webb, znam ga lično i smatram ga potpuno autentičnim i vjerodostojnim.
On zaista ima mnogo toga za reći. Po mom mišljenju, ovo je u suštini relevantno za sve nas.
Ova knjiga također ima snažnije biografske elemente jer on dolazi iz finansijskog sektora.
On je bivši menadžer hedž fonda na istoj razini kao George Soros.
On ga čak i lično poznaje i doživio je stvari koje ovdje dijeli, pružajući izvore i dokaze koji potkrepljuju njegove tvrdnje.
Mislim da bi bilo dobro da svako formira vlastito mišljenje o toj temi i zatim donese vlastite zaključke – kakvi god oni bili.
Po mom mišljenju, ovo nije sadržaj od kojeg bi populaciju trebalo zaštititi.
Naprotiv, trebali bismo zaštititi stanovništvo i stoga im prikazati ovaj sadržaj.
Pa zašto je ovaj sadržaj ovdje zabranjen – "nije prikladan za objavljivanje"? Nije prikladan da ga iko čita.
O čemu se radi?
Naslov Velika eksproprijacija mnogo govori.
David Rogers Webb ima članove porodice, naime roditelje i bake i djedove, koji su
proživjeli Veliku depresiju, uglavnom u Americi.
Tada su izgubili sve. Imali su uspješne poslove.
Oni su zaista bili dio srednje klase.
I za samo nekoliko sedmica izgubili su svu svoju imovinu.
Djeca više nisu mogla ići u školu. Djeca su morala raditi i tako dalje.
A nakon takozvanih "bankovnih praznika", kada su sve banke bile zatvorene, nisu se sve ponovo otvorile.
Samo oni koji su bili izravno podređeni FED-u, Federalnim rezervama, ili su barem surađivali s njima – drugim
riječima, oni koji su dobili zeleno svjetlo od FED-a.
Ostali su ostali zatvoreni, i kao rezultat toga, ljudi su izgubili sve.
Ali dugovi su, naravno, ostali.
I ova eksproprijacija se već dogodila.
I on je potom ušao u poslovni svijet.
Ušao je u finansijski sektor da bi razumio te mehanizme, a zatim je nekako pogledao i upitao: Šta je sada povezano sa čim?
I on je postao apsolutni, briljantni stručnjak u ovim oblastima.
I onda je prepoznao mehanizme i obrasce iz tog vremena koji se i danas mogu naći.
I on hitno upozorava protiv toga.
Dakle, on zaista vidi da nam prijeti katastrofalno scenarij.
Zato što ova rečenica, koja možda još uvijek lebdi u mislima mnogih ljudi, "Nećeš posjedovati ništa" – David Rogers Webb
u ovoj knjizi objašnjava kako bi to trebalo biti postignuto.
Da je ova nadolazeća velika eksproprijacija također povezana s određenim obrascima koji se sada ponovo mogu pronaći.
Zakoni su izmijenjeni tako da sada ne propadaju samo kompanije, banke ili slično, nego i privatna svojina.
Mislim da je definitivno važno znati ovo kako biste se mogli zaštititi ako bude potrebno.
Također ima mnogo savjeta o tome šta možete raditi tamo.
Kao što sam rekao, možeš doći do bilo kakvog zaključka koji želiš.
Ali sada reći: "Ovaj sadržaj će biti potpuno zaštićen radi naše sigurnosti", smatram
prilično ekstremnim i prilično zabrinjavajućim.
Kao što sam rekao, sadrži mnogo izvora i slično.
Na nekim mjestima on također daje tumačenja o tome šta misli da se dešava, zašto se to dešava ili u kojem smjeru se kreće.
Također postoje naznake za ovo.
Ali čak ni to ne odgovara onome što tolino ovdje nekako znači.
Ali je važno znati i tumačiti, formirati mišljenje i tako dalje, i to tako čitati.
Dakle, po mom mišljenju, vrlo je prijeteće da je takav sadržaj potpuno zaštićen.
Želio bih vas podsjetiti da su 3. aprila 2024. javni emiter ili zaposleni u javnom emiteru izdali
manifest u kojem su iznijeli svoje zabrinutosti.
Nažalost, moram reći da ovo ne pogađa samo javno emitovanje, o kojem ionako možete misliti šta god želite.
Ali sada postoji i problem što Zakon o digitalnim uslugama u potpunosti važi od 17. februara 2024. godine.
To je već odlučeno 2022. godine. Ali sada to zaista pogađa sve, uglavnom sve platforme, jer je to vrlo pametno regulirano.
Mi, kao stanovništvo, ponovo bismo trebali biti 'zaštićeni', jer nema cenzure.
Dakle, moramo imati određene mehanizme za našu sigurnost. I to je sada uglavnom preneseno na platforme.
Ako postoji i potencijalni sadržaj koji uključuje govor mržnje, diskriminaciju, teorije zavjere itd., operateri
platformi rizikuju da će morati platiti teške novčane kazne ako ne riješe problem i ne uklone taj sadržaj.
I ovo vrlo vjerovatno dovodi – kao što se može vidjeti iz takvih primjera – do anticipatorne poslušnosti.
Dakle, operateri platformi već kažu:
Ovaj sadržaj je za nas previše kontroverzan. Mogli bismo se suočiti s pravnim postupkom ili
nečim drugim. Zato nećemo objaviti ovaj sadržaj.
Naravno, neki sadržaj možda neće biti objavljen.
Ali drugi, pa, oni su jednostavno zabrinuti da će inače morati platiti te kazne.
I ne mislim da svi mogu priuštiti takve pravne postupke.
I ne svako ima vremena, kapaciteta i drugih resursa da to učini.
Dakle, bolje je unaprijed reći: van, van, van.
Zatim postoje i takozvani provjeravači činjenica, koji su zaposleni upravo u tu svrhu.
U ovom slučaju oni se nazivaju "pouzdani ističači", kojima je zatim dozvoljeno reći:
U redu, ovo je diskriminatorni sadržaj. Mora otići, ili ako ga odmah ne izbrišeš, morat ćeš platiti visoku kaznu.
Pitanje koje mi se sada nameće je: kako mi, kao alternativni ili nezavisni mediji, možemo to suprotstaviti?
U nekim aspektima, još uvijek smo u situaciji da želimo pristupiti takvim platformama, barem zato što želimo doprijeti do ljudi.
Uostalom, gotovo niko ne posjećuje samo jednu web stranicu. Zato se to mora nekako širiti.
A YouTube je platforma – u redu, to je Google, što je sasvim druga tema.
Ali čak i nešto poput Telegrama ili sada tolino, gdje svako može biti samostalni izdavač.
Da, ima svakakvih stvari poput toga.
I postat će sve teže, čak i alternativnim medijima, da uopće steknu ikakav utjecaj kad ovaj
Zakon o digitalnim uslugama prvi put stupi na snagu.
Možda će biti i nekih advokata koji su zaduženi da traže takve stvari.
A ako ne želite da određeni sadržaj bude objavljen i distribuiran, onda možete pronaći načine i
sredstva da to spriječite putem zakonodavstva.
Dakle, razmišljanje za sebe može postati sve teže.
To znači:
Ostanite budni, ostanite znatiželjni, ne dozvolite da vas zastraše!
Pronaći ćemo način, ali možda ćemo morati probiti se kroz žbunje.
Imajući ovo na umu, sve najbolje i hvala vam na pažnji.