Još jednom postoji razlog da se skrenu pažnja na neadekvatno izvještavanje u prikazanom ORF-ovom dokumentarcu.
Na Međunarodnoj konferenciji o klimi i energiji 2024. u Beču, učesnici su saznali o
manipulativnom klimatskom novinarstvu, koje ORF također voli.
Povodom ove konferencije,
Kla.TV danas donosi odlomke iz sadržajnog predavanja dr. Bernharda Strehla, poduzetnika i fizičara
specijaliziranog za atomsku i radijacijsku fiziku.
Postao je crveni peškir za austrijske klimatske istraživače svojim više od 50 dobro utemeljenih predavanja o klimi.
Tokom krize uzrokovane koronavirusom, Strehl i nekoliko prijatelja osnovali su udruženje IMMUN,
koje ima dvostruku svrhu – medicinsku i pravnu.
Kroz brojne pravne intervencije na nivou upravnog suda, Strehl je saznao da ne morate biti advokat da
biste nekoga zastupali pred upravnim sudom u Austriji.
Prema njegovim vlastitim izjavama, on je već besplatno zastupao mnoge ljude i do danas stekao iskustvo u više od 20 slučajeva.
Strehl je poznat po svojim jasnim otkrićima.
Zato ga cijela austrijska štampa pokušava ušutkati sloganima poput "nacista" i "desničarski ekstremista".
Kako funkcioniše propaganda o klimi u glavnim medijima?
Pogledajte izuzetno informativno predavanje dr. Strehla u skraćenoj formi pod nazivom: Propaganda
o klimatu u Austriji. Mi joj se suprotstavljamo.
(Bernhard Strehl:) ... pojam 'globalno zagrijavanje' je zaista ušao u upotrebu tek nakon što je kriza s koronavirusom završila.
Odjednom, barem ovdje u Austriji, počeo se koristiti izraz 'globalno zagrijavanje'.
Ranije se uvijek nazivalo globalnim zagrijavanjem.
Tako je bilo od 1980-ih.
Onda je odjednom postalo malo slabije.
Odjednom su svi pričali o klimatskim promjenama.
Sumnjam da je Climategate odigrao određenu ulogu u ovome. Jer su čak i masovni mediji primijetili da
nešto nije sasvim u redu s ovom klimatskom naukom.
A sada je to nedavno znatno pojačano. Sada imamo globalno zagrijavanje i klimatski pakao.
I generalni sekretar UN-a Guterres je pogodio pravo u sridu – "globalno kuhanje".
Ovdje citiram njegovu rečenicu:
Era globalnog zagrijavanja je završila. Era globalnog kuhanja je počela.
I ja imam original.
Sada ću vam pokazati šta je on zaista rekao u to vrijeme:
Era globalnog zagrijavanja je završila.
Era globalnog vrenja je stigla.
Zrak je neudisiv.
Vrućina je nepodnošljiva.
A nivo profita od fosilnih goriva i klimatske neaktivnosti je neprihvatljiv.
(…) Ali je ipak rekao nekoliko stvari.
Zrak je neudisiv. A vrućina je nepodnošljiva.
Ali ono što me najviše iznenadilo bilo je to što je ovo rekao pred cijelim Generalnim
skupštinom UN-a u julu prošle godine (2023).
Također je bilo mnogo predstavnika medija prisutno, i to je jednostavno prihvaćeno.
Niko nije ništa rekao.
A sada bih želio citirati Willa Happera: "Šta je on pušio?"
Idemo dalje sada.
Još jedan relativno novi pojam je klimatska kriza.
Sada je sve samo kriza.
A ja sam također poricatelj klimatske krize u svim austrijskim medijima.
A svako ko sada kaže: "Čekaj malo, to bi moglo biti malo drugačije", odmah biva
etiketiran kao poricatelj, poricatelj klimatske krize.
Znamo tačno zašto se koristi.
Naravno, ovo se koristi zato što postoje poricatelji Holokausta, i mi smo svrstani u istu kategoriju.
Ovdje u njemačkom govornom svijetu postoji nešto prilično podmuklo.
Ovo je takozvana Mreža klimatskog novinarstva.
Tamo radi nekoliko stotina novinara i medijskih stručnjaka.
Određuje koja se riječi moraju koristiti.
Ljudi više ne koriste izraz 'klimatske promjene'; on je previše bezazlen.
Moramo koristiti termin klimatska kriza.
Ovo u suštini pruža rječnik dozvoljenih fraza kako bi poruka zvučala što dramatičnije.
I to spominjem jer su prisutni i urednici iz ORF-a.
I tada ćemo objasniti zašto je ovo relevantno. (...)
I onda, naravno, tu su društveni mediji, gdje su mladi ljudi posebno praktično zalijepljeni za
ekrane i dobivaju sve informacije s društvenih mreža.
Također imamo alternativne medije u Austriji.
(…) Imaju vrlo dobar asortiman.
Međutim, šira javnost izbjegava ove medije jer su također etiketirani kao desničarski ekstremistički.
A najgora stvar u Austriji su škole i univerziteti.
To je čista propaganda, indoktrinacija i ideologija...
To je nevjerovatno.
Nevjerovatno šta se dešava!
Ne razumijem kako je to uopće moguće. Po meni, ovo više nisu univerziteti.
Studirao sam na univerzitetu, na Tehničkom univerzitetu u Beču.
Ali ono što se dešava danas, zapravo od Bolonje, otkako su uveli ovaj sistem, jeste da mi to više nisu univerziteti.
Zato što sloboda istraživanja i sloboda podučavanja više ne postoje, barem od pandemije koronavirusa.
Sada bih želio ukratko spomenuti državnu televiziju, jer protiv nje poduzimamo mjere.
Ovdje se zove Austrijska radiotelevizija – ORF.
Ima ove kanale: ORF1, ORF 2 i ORF III.
Ovdje i dalje možete vrlo dobro primati njemačke državne medije, kao i, naravno, mnogo privatnih kanala.
Samo želim da ti pokažem – ovo je ovogodišnja anketa, doseg ovih stanica u martu.
To je sada oko 40.
Ako bolje pogledamo, u vrh 10, da tako kažemo, vidimo da:
ORF 2 ima najveći doseg, s 20% Austrijanaca koji ga svakodnevno gledaju.
To je zato što se tamo emituju takozvane "vijesti".
Dakle, tu djeluje racionalna propaganda, da tako kažemo.
ORF 1 je drugi.
I onda je zanimljivo, stvarno je zanimljivo, na trećem mjestu je kritički emiter ServusTV, rame uz rame sa ZDF-om.
A ako bolje pogledate, ORF III nedostaje.
Razgovarao sam s tim ljudima telefonom i pitao zašto. Dakle, postoji kompanija koja
prikuplja ove podatke. Zašto ORF III nije uključen?
Sa domišljatom izlikom, jer je to vrlo skup, mali kanal ORF-a: "Tako je mlad, moraš ga zaštititi od pritiska gledanosti."
Ali je u radu već 15 godina.
Ali sam saznao u razgovoru s njima da je ORF III na 2,8%. (...) Razumijem zašto to žele potisnuti.
Imaju ogroman budžet, a to uopće ne opravdava ovaj raspon.
I to je ono što oni ovako žele prikriti. (...)
Dakle, kako propaganda funkcioniše i šta ona nastoji postići?
Ono što zapravo želi postići jeste stvoriti pristanak – naime za ono što oni na vlasti ili vlada žele.
Engleski slogan je "Stvaranje saglasnosti".
Moj odgovor na ovo je: "Suglasnost je proizvedena".
Dakle, utičete na ljude na takav način da se slože s onim s čime se trebaju složiti.
I kako to funkcioniše?
Radi se o emocijama.
Uvijek imaš emocije u sebi, jer one isključuju kritičko razmišljanje, blokiraju ga.
Ovo je vrlo opasno jer se ne možemo braniti od toga.
To je zato što informacija tada ulazi u našu podsvijest.
I svijest to ne može isključiti. (...)
Ono što se radi je vrlo pogrešno i ide ruku pod ruku s cenzurom.
Jer kad jednom, da tako kažemo, predprogramirate ljude u određenom smjeru, morate ih spriječiti da
čuju drugačije mišljenje ili steknu drugačiji uvid.
Postoje neki vrlo poznati eksperimenti koji pokazuju da se na ljude može utjecati da
djeluju protiv svojih uvjerenja, da tako kažemo.
Ali ako jedna osoba u testnoj grupi iznenada izrazi suprotno mišljenje, većina će brzo promijeniti mišljenje.
Zato nas sve cenzurišu.
Stvara se vrlo uzak takozvani koridor mišljenja.
To su samo emocije. I nije važno koje emocije.
Oni svakako mogu biti pozitivni, poput entuzijazma i euforije i tako dalje, šta god da je.
A ono što nam je sada važno, posebno u oblasti klimatskih promjena, jeste ovo: "Ja sam jedan od
dobrih momaka; ja sam najrevnosniji zaštitnik klime."
Zato svi lijepo igraju zajedno.
- Naravno, postoje i negativne emocije – mržnja, vrlo važna.
Najvažnija emocija za isključivanje razmišljanja je strah.
I zato je strah uvijek prva stvar koja se proizvodi.
Zbog ovih mehanizama, svi ostali koji sada dijele moje mišljenje, a ja sada vjerujem da
imam ispravno mišljenje, svi ostali su negativci.
Dakle, ja sam jedan od dobrih momaka, a ostali su loši momci.
I to je prilično dobro odigrano.
Već više od 100 godina vježbaju.
To, naravno, ovisi o ciljanim grupama.
Dakle, različiti ljudi različito reaguju na poruke.
Strah je, međutim, sveobuhvatan.
Možeš koristiti strah ako ga možeš izazvati; to je sjajno.
Odmah ugasi kritičko razmišljanje.
Ključno je da sada sve ovo pravilno kombinuješ.
Tada dobijete najbolji efekat.
Ja sam neko ko prilazi našim protivnicima.
Idem na događaje koje organizuje klimatska sekta, klimatski ajatolasi, kako ih ja zovem.
Njihova predavanja su strukturirana na takav način da se prvo uvijek stvara strah.
Tako strašno, klimatska pakla i sve što ide uz to, a poplave se sve više pojačavaju.
I onda dolazi sljedeći korak. I onda je: Naša je krivica.
Zapravo time želimo reći da je to vaša krivica, vi koji slušate. Onda se svi osjećaju krivima.
A onda kažeš: Ali sada dolazi spasitelj, koji će ti reći šta moraš učiniti.
Postoji nešto što mogu doprinijeti rješavanju problema.
Mogu pomoći osigurati da se ova strašna stvar ne dogodi.
Samo moram dati svoj doprinos zaštiti klime.
Moram voziti električni automobil, na primjer, jer na taj način štitim klimu.
A ja sam taj koji čini dobre stvari, ja sam jedan od dobrih momaka.
To je poenta. Tako to funkcioniše.
Slušao sam ovo na nekoliko predavanja.
To je zaista prilično brutalno NLP = neuro-lingvističko programiranje.
I ljudi su odmah privučeni.
Oni su tada također strašno sretni što su shvatili koliko je to opasno.
Želite učiniti nešto za sljedeću generaciju. (...)
I kao što sam rekao, postoji efekat solidarnosti među ljudima koji su virtualno hipnotizirani,
i oni pokazuju solidarnost jedni prema drugima:
Mi smo svi dobri momci i moramo – ponavljam – moramo se jako boriti protiv drugih. A sada, vrlo važno:
Propaganda je vrlo laka za prepoznati. Odmah možete reći da je to propaganda.
Jer se sve uvijek svodi na emocije. Moraš posmatrati sebe.
Kad čujem poruku ili bilo šta, moram posmatrati sebe.
A ako reagujem emotivno, bez obzira na način, onda je to propaganda.
Ovo se namjerno radi da bih reagovao emotivno. Jer, kao što sam rekao, to blokira moje razmišljanje.
Treba malo vremena da se naviknete. Zaista morate biti svjesni toga.
Naravno, ponavljanje je vrlo važna tačka.
I ne samo neprestano, nego i u svim medijima istovremeno.
Usklađivanje svih kako nijedno drugo gledište ne bi postalo poznato. Jer bi to moglo natjerati ljude koji duboko u
sebi gaje malu sumnju da odmah napuste željeno mišljenje.
To znači da postoji samo jedna istina, i kritična pitanja, kao što sam rekao, ne smiju se postavljati
jer vam nije dozvoljeno skretati s koridora mišljenja.
(…) U redu, a sada na stvarni povod za rat.
Kao što sam rekao, to je dokumentarni program o Malom ledenom dobu.
Prijenos je trajao krajem prošle godine (29. decembra 2023.) tri četvrtine sata.
I to je prilično zanimljivo.
Sada ću pustiti prvu minutu, uvod u ovaj program:
"Čini se da im je vrijeme zavjerilo protiv njih.
Koliko dugo će trajati hladno, mokro vrijeme i neuspjeh usjeva?
Hoće li moći izdržavati svu svoju djecu?
Na kraju 16. stoljeća ništa više ne izgleda ispravno u odnosu između ljudi i prirode.
Jaki zemljotres potresa Beč i čak oštećuje Katedralu svetog Štefa.
Hladni talasi i ekstremni vremenski događaji čine Malo ledeno doba teškim ispitom za ljude.
Nesmirenost u društvu otvorila je vrata samouništenju Evrope početkom 17. stoljeća.
Dakle, vidite, to je kao jedan od onih Roland Emmerichovih filmova o katastrofama – izuzetno emotivno
nabijeni, prijeteći scenariji, koji izazivaju strah.
I to je zapravo tema koja se provlači kroz cijeli ovaj igrani film, koji sebe naziva "dokumentarni film".
Sada se ponavljaju sekvence u kojima nastupaju takozvani "naučnici". U ovom filmu se
sada prikazuju takozvani "naučni nalazi".
Čovjek (Roland Weißmann) je važan.
On je tašt momak, on je generalni direktor ORF-a – spomenuću zašto je to važno.
Dakle, imamo ovaj film o katastrofi, a ovo su sada naučne činjenice.
A u ovom filmu – i to je glavna tačka naše žalbe – nalaze se grafikoni temperature.
Zatim se prikazuju u studijskom okruženju, gdje se pojavljuje voditelj – emotivni igrani film je više puta prekidan
takvim kratkim sekvencama – a prva grafika izgleda ovako:
Ovo su temperature u posljednjih 2000 godina i one precizno odražavaju razdoblja, naime Rimska topla
faza, Srednjovjekovna topla faza i Mali ledeni period.
- I onda, to je kao hokejska palica puta četiri, - onda prilično naglo raste i možete vidjeti i boju.
- Prije svega, cijela slika je toliko orijentirana na perspektivu da je sadašnjost prikazana uvećano, s bojama koje
naginju k veroniku – i, ako pažljivo pogledate, debljina linije se također povećava prema kraju, da tako kažemo.
Ali što je još gore, kad prikazuje posljednjih 12.000 godina, izgleda ovako.
Da, potpuno ludo, i, da tako kažem, postaje još bolje.
On o tome nešto kaže.
On kaže: Posljednji vrh ovdje gore, misli na ovaj koji je potpuno crven, to smo mi.
On ne kaže: "Evo nas, zapravo hronološki slijed, moramo to reći tamo", ne, on to kaže.
On u suštini sugerira: mi smo uzrok ovoga, mi smo sada krivi.
Mislim, nevjerovatno je da su te krivine unutra.
- Ako malo bolje pogledate, smiješno je što piše stepeni Celzijusa; - tako da možete vidjeti koliko je loše napravljeno.
Ako pogledate skale, jedna je +1,4° a druga +1,5°.
Ovo stoga uopće ne ispunjava nikakve naučne standarde.
Važno je to istaknuti jer je ORF također obavezan isporučiti rad visoke kvalitete.
Ovo je propisano zakonom.
Dakle, tako to izgleda.
I ne samo tamo – to je, da tako kažemo, apsolutni vrhunac ovog dokumentarnog programa.
U tome ima još mnogo drugih stvari koje su potpuno pogrešne.
I to je bio razlog da kažemo: Čekaj malo, to je takva laž, to je propaganda, mi ćemo uzvratiti.
A kako ćemo to suzbiti?
Postoji ono što se naziva javnom žalbom, kako se to naziva u Austriji.
Dakle, svako ko smatra da ORF nije postupio u skladu sa Zakonom o ORF-u, o čemu ću kasnije govoriti, može podnijeti
žalbu nadležnom tijelu, Austrijskoj komunikacijskoj agenciji.
On ima šest sedmica nakon emitovanja da podnese ovu žalbu.
Ovo je malo otežano jer mora prikupiti 120 podržavajućih potpisa u roku od ovih šest sedmica.
I obično treba imati više od toga, jer iz formalnih razloga ORF zatim kaže da je 20 posto njih nevažeće.
Obično donesemo 200. Ako imamo puno podrške, to nije prva žalba ORF-u, ponekad čak imamo i 1.000 potpisa.
Dakle, to za nas kao klub nije problem.
Ali to prvo moraš srediti, jer ljudi moraju unijeti svoj ORF broj doprinosa.
A ako na događaj dođete sa štandom i kažete, na primjer, ovo je naša žalba, molimo potpišite, onda
ljudi rado potpišu – ali ko zna svoj broj ORF doprinosa?
Sada im moramo reći da nam to pošalju e-poštom, i to će, nažalost, eliminirati dvije trećine ljudi.
Nažalost, iako su se prijavili, ne mogu poslati svoj broj.
Ali obično uspijemo prevazići ovu formalnu prepreku.
Moramo tačno navesti koji je član Zakona o ORF-u, odnosno čak koja pododjeljak, prekršen.
I onda, naravno, moramo opravdati žalbu.
Kao što sam rekao, veoma sam sretan što sam prijatelj s nekim vrlo dobrim advokatima koji nam pomažu oko ovoga, kako
bismo to mogli ispravno formulisati iz pravnog ugla, ne samo u pogledu same stvari i kritike, nego i iz pravne perspektive.
Ova javna žalba se trenutno podnosi.
Lijepa stvar je što to ne podrazumijeva nikakve stvarne troškove.
Dakle, možete podnijeti žalbu bez plaćanja ikakvih naknada.
Također ne postoji obaveza da imate pravnog zastupnika.
Dakle, ako misliš da si dovoljno dobar, možeš to jednostavno uraditi.
Potrebno je samo lično vrijeme, a ne novac.
Zatim, nakon što je formalna prepreka uklonjena, KommAustria šalje žalbu ORF-u, a advokati sada izdaju saopćenje.
- Zatim ću ja ili advokat napisati protutvrdnju, - i to će se nekoliko puta razmjenjivati pismeno.
Međutim, najkasnije nakon šest mjeseci, ova vlast, KommAustria, mora donijeti odluku.
Ovo se u Austriji naziva "odluka".
- Ovo je važno iz pravnog aspekta jer se sada može osporiti; - može se podići na viši nivo.
Kažući: "U redu, to može biti odluka, ali uvijek postoji postupak žalbe."
Ali prije nego što prijeđem na to, hajde da pobliže pogledamo Zakon o ORF-u.
Koji je stvarni mandat ORF-a?
Možete ga sada pročitati. Dakle, sveobuhvatne informacije za širu javnost itd.
- A tu piše "posredovanje i promocija nauke" – to je njena osnovna misija.
Njegova je obaveza da to učini. I sve vrste drugih stvari.
Za sada ću to ostaviti tako.
Nije važno da ovo sada detaljno čitam.
U svakom slučaju sam uvijek isticao važne riječi.
A zatim postoje i vrlo jasne upute o tome kako program treba biti strukturiran.
I odmah na vrhu već piše "objektivni izbor".
Dakle, riječ 'objektiv' se pojavljuje prvi put.
A onda stoji da moraju biti predstavljena i kritička mišljenja.
Uzimajući u obzir raznolikost.
On je zakonom obavezan to učiniti.
Niže piše ponovo: Komentari, analize itd. Principi objektivnosti.
- Ovdje ponovo vidimo riječ 'objektivnost'.
A zatim postoje dodatni pododjeljci o tome kako bi trebao strukturirati sadržaj.
Sada piše kvalitet.
Zato sam to spomenuo na grafici. Grafika je, ionako, šala.
Na primjer, nije naveden nijedan izvor za podatke korištene u ovom grafikonu.
Znaš da, (...) ne mogu tamo samo staviti bilo koju staru grafiku.
- Zatim mora biti sveobuhvatan, nezavisan, nepristrasan i, još jednom, objektivan; - mora pažljivo provjeriti istinitost,
kao i porijeklo, te se mora držati provjerljivih činjenica.
I – mora doprinijeti obrazovanju stanovništva.
Sve je zapravo sada sjajno.
Dakle, ako bi on to učinio, imali bismo zaista sjajan medij u Austriji.
Ali on to ne radi!
Sada dolazimo do poente.
- Postoji takozvano prebacivanje instance, tj. prva instanca. KommAustria će donijeti odluku najkasnije u roku od šest mjeseci.
- A onda uvijek idemo na drugu instancu.
Jer kad ORF izgubi, poziva viši autoritet.
To je Savezni upravni sud.
A ako ja ili naš klub izgubimo, uvijek odmah podižemo stvar na viši nivo.
I to je zapravo prilično dobro.
Ovo je panel od tri sudije.
Zabilježeno je riječ po riječ.
Svjedoci se mogu imenovati, a sudski troškovi su opet nevjerovatno niski, samo 30 eura.
Jedini problem su troškovi koji su uključeni.
Čak i ako pobijedite, i dalje ostaju vaši vlastiti pravni troškovi, ako imate stručnjake i slično.
Nažalost, ovdje u Austriji je to jednostavno tako.
Ali je to također slučaj u krivičnom pravu ovdje u Austriji.
Zatim postoji i viša vlast – to je najviša vlast.
Ovdje u Austriji se to uvijek naziva Sud pravde.
U ovom slučaju to je Administrativni sud, a paralelno s tim, iako je ustvari nezavisan, postoji Ustavni sud, gdje se može žaliti,
na primjer, da su određene odredbe Zakona o ORF-u neustavne.
Dakle, ne napadaš problem direktno, nego kažeš: Ova temeljna uredba nije ustavna.
Ili sama procedura ima greške.
Još uvijek možeš prihvatiti taj.
To je također sud.
To je najviši sud općenito – Ustavni sud, vrhovni sud.
Koje je naše iskustvo?
Dakle, ovo nije prva pravna akcija, ova klimatska akcija, koju podižemo protiv ORF-a.
KommAustria ima vrlo stroge formalne kriterije, sa ovim potpisima i svime ostalim – i očito je za ORF.
Dakle, on pokušava što je više moguće blokirati žalbu.
On pronalazi sve moguće argumente zašto bi se situacija sada trebala gledati drugačije nego što je vide podnosioci žalbi.
Imali smo vrlo dobra iskustva sa drugom instancom, Saveznim upravnim sudom – barem
sa sudskim vijećima s kojima sam sarađivao.
Tamo radi otprilike 35 sudija. Postoji priličan broj senata, i oni su neutralni.
Postupci se također vode na takav način da se ne pokušava utjecati na to.
Ovo je vrlo uobičajeno na sudovima.
Sudija zapravo može odrediti ishod postupka ako se postupak usmjeri u određenom smjeru.
Prilično je uobičajeno u našim upravnim sudovima da se dokazi odbace ili da se, da tako kažemo, svjedocima uskrati saslušanje.
Ali moje iskustvo na Saveznom upravnom sudu je vrlo neutralno.
Ali sada postaje nezgodno.
Naši sudovi, tj. vrhovni sudovi, svi su politički imenovani.
I to efektivno eliminira vladavinu prava u mnogim oblastima.
Jer ako najviše vlasti koje donose konačnu odluku više nisu zaista, ili recimo – gdje je upitno jesu li zaista
objektivne i nezavisne, to je naravno vrlo problematično.
Posebno Ustavni sud. Jasno je da su članovi imenovani politički.
I onda je, kao što sam rekao, veliko pitanje: Može li on uopće biti nezavisan?
I želio bih reći nekoliko riječi o Ustavnom sudu.
Sastoji se od 14 sudija, to su oni.
I to je sada vrlo uzbudljivo, kao što sam rekao.
Mogao bi pomisliti da najbolji sudije u zemlji rade na Ustavnom sudu. To uopće nije slučaj.
Među njima nema nijednog bivšeg sudije!
To je zapravo nevjerovatno.
Ali takav je život.
Moraju biti pravno upućeni.
Vjerujem da su također morali završiti diplomu, diplomu iz prava.
Među njima ima mnogo univerzitetskih profesora, odnosno ljudi koji su negdje vodili pravni institut ili su još uvijek aktivni.
A ima mnogo državnih službenika koji rade kao pravnici u administraciji – ili, što je najgore, koji također rade ili su
radili direktno na političkim pozicijama u ministarstvima.
To je vrlo bliska povezanost ovih državnih službenika s politikom.
A najgore je što su uključeni advokati koji, u nekim slučajevima, zastupaju političare ili političke stranke u svom radu.
Dakle, sasvim je jasno da naš Ustavni sud ima vrlo dramatičnu političku pristranost.
I ovo se može pripisati strankama, jer stranke imaju pravo da daju prijedloge – i sve što predlože se odobrava.
Dakle, možete jednostavno vidjeti kako je moć raspoređena u Austriji u posljednjih 20 godina i koje su vlade tamo bile.
A onda svi, da tako kažemo, guraju svoje kandidate u Ustavni sud.
To je vrlo, vrlo problematično, iskreno, jer – da li oni zaista donose neutralne sudove?
Na primjer, jedan je slučaj nedavno završen, a mi smo pobijedili u prvoj i u drugoj instanci.
Ovo je tročlano sudsko vijeće. Izvrstan obrazacak, 24 stranice.
A onda je ORF otišao na Ustavni sud.
Advokati su rekli: U redu, zapravo smo izgubili stvarni slučaj.
Mi idemo na Ustavni sud, koji je politički imenovan, i oni poništavaju presudu
Administrativnog suda s apsurdnim obrazloženjem.
Kad ih pročitaš, pomisliš: "Šta su opet pušili?" Nevjerovatno je kako zakon – moram biti
oprezan – kako vladavina prava više ne funkcioniše.
Ne želim govoriti o izopačenju pravde, ali je nevjerovatno kakva se opravdanja odjednom iznose.
Ali jedini advokat s kojim dobro sarađujem sada će pokušati dovesti naš Austrijski Ustavni sud pred Evropski sud pravde.
Jer još uvijek imamo ovaj lijek.
Zaista je nevjerovatno kako ponekad ... i, nažalost, najviša vlast ima odlučujuću riječ.
Slično, ko je najmoćniji čovjek u državi?
Onaj koji proglašava vanredno stanje. To je bio naš ministar zdravlja tokom krize uzrokovane koronavirusom.
On je iznenada proglasio vanredno stanje i sada je sve ukinuto. Dakle, u vanrednom stanju ustav više nije na snazi.
Šta još radimo, već sam rekao...
Dragi gledaoci, ispod programa pronaći ćete LINK za cjelovito predavanje.
Željeli bismo iskoristiti ovu priliku da se zahvalimo govorniku, dr. Bernhardu Strehl, kao i
platformama EIKE, Heartland Institute i CFACT.