Taas kord on põhjust teatada puudulikust aruandlusest ORF-i dokumentaalfilmis.
Viinis toimunud "Rahvusvahelisel kliima- ja energiakonverentsil" 2024 said osalejad teada manipulatiivsest
kliimaajakirjandusest, millele ka ORF on pühendunud.
Selle konverentsi puhul
Kla.TV täna väljavõtteid aatomi- ja kiirgusfüüsikale spetsialiseerunud ettevõtja ja füüsiku
dr Bernhard Strehli informatiivsest loengust.
Temast sai Austria kliimateadlaste punane rätt, tänu tema enam kui 50 põhjendatud loengule kliima teemal.
Koronaviiruskriisi ajal asutasid Strehl ja tema sõbrad IMMUNi ühingu kahes mõttes - meditsiinilises ja juriidilises mõttes.
Strehl sai paljude halduskohtu tasandil toimunud õiguslike sekkumiste kaudu teada, et selleks, et kedagi
Austrias halduskohtus esindada, ei pea olema advokaat.
Ta on enda sõnul esindanud juba paljusid inimesi tasuta ja kogunud kogemusi üle 20 menetluses.
Strehl on tuntud oma selgete paljastuste poolest.
Seepärast püüab kogu Austria ajakirjandus teda vaigistada selliste märksõnadega nagu nats ja parempoolne
radikaal. Kuidas siis peavoolumeedia kliimapropaganda toimib?
Vaadake dr Strehli äärmiselt informatiivset ettekannet lühendatud versioonis pealkirjaga: Kliimapropaganda Austrias. Me vastume.
(Bernhard Strehl:) ... see sõna "kliimasoojenemine" on tegelikult olemas alles alates koroonakriisi lõpust.
Järsku tuli vähemalt siin Austrias sõna kliimasoojenemine.
Enne nimetati seda alati globaalseks soojenemiseks.
See on olnud nii juba 80ndatest aastatest alates.
Siis muutus see äkki veidi nõrgemaks.
Siis hakati äkki rääkima kliimamuutustest.
Ma kahtlustan, et Climategate mängis selles teatud rolli. Sest ka osa massimeediatest on aru
saanud, et selles kliimateaduses on midagi valesti.
Ja nüüd, hiljuti, on see äärmuseni kasvanud. Nüüd on meil kliimasoojenemine ja kliimahirm.
Ja ÜRO peasekretär Guterres võttis tordi - "globaalne toiduvalmistamine".
Ma tsiteerin tema lauset siin:
"Globaalse soojenemise ajastu on läbi. Alanud on globaalse toiduvalmistamise ajastu."
Ja mul on originaal.
Ma näitan teile nüüd, mida ta siis tegelikult ütles:
"Globaalse soojenemise ajastu on lõppenud.
Ülemaailmse keetmise ajastu on saabunud.
Õhku ei saa hingata.
Kuumus on talumatu.
Ja fossiilkütuste kasumi tase ning kliimaga seotud tegevusetus on vastuvõetamatu."
(...) Aga ta ütles vaid mõned asjad.
"Õhku ei saa hingata. Ja kuumus on talumatu."
Ja mis mind kõige rohkem üllatas: Ta ütles seda kogu ÜRO Peaassamblee ees eelmise aasta juulis (2023).
Ja kohal oli palju meediat ja see oli lihtsalt aktsepteeritud.
Keegi ei öelnud midagi.
Ja ma tahaksin nüüd tsiteerida Will Happerit: "Mida ta on suitsetanud?"
Läheme nüüd edasi.
Suhteliselt uus sõna on ka kliimakriis.
Nüüd on kõik lihtsalt kriis.
Ja ma olen ka kogu Austria meedia kliimakriisi eitaja.
Ja kõik need, kes nüüd ütlevad, oodake, see võiks olla natuke teistmoodi, on tõesti kohe
eitajateks, kliimakriisi eitajateks tembeldatud.
Me teame täpselt, miks seda kasutatakse.
Seda kasutatakse muidugi sellepärast, et on olemas holokausti eitajad ja meid pannakse samasse nurka.
Siin saksakeelses maailmas on meil midagi väga salakavalat.
See on nn kliimaajakirjanduse võrgustik.
Seal töötab mitusada ajakirjanikku ja meediainimest.
Selles täpsustatakse, milliseid sõnu tuleb kasutada.
Kliimamuutust enam ei kasutata, see on liiga kahjutu.
Tuleb kasutada sõna "kliimakriis".
See annab teile omamoodi sõnastiku lubatud sõnastustest, nii et see tuleks võimalikult dramaatiliselt esile.
Ja ma mainin seda seetõttu, et ORF-i toimetajad on samuti kaasatud.
Ja siis jõuab kohe selleni, miks see on oluline. (...)
Ja siis on muidugi sotsiaalmeedia, kus eriti noored inimesed on enam-vähem lukustatud ja saavad kõike ainult sotsiaalmeediast.
Meil on ka alternatiivne meedia Austrias.
(...) Neil on väga hea valik.
Kuid üldsus väldib neid meediakanaleid, sest neid karistatakse ka kui paremäärmuslast.
Ja kõige hullem on Austrias koolid ja ülikoolid.
Puhas propaganda, indoktrinatsioon ja ideoloogia...
See on uskumatu.
Uskumatu, mis toimub!
Nii et ma ei saa üldse aru, kuidas see on võimalik. Minu jaoks ei ole need enam ülikoolid.
Ma õppisin veel ülikoolis, Viini Tehnikaülikoolis.
Aga see, mis praegu toimub, tegelikult alates Bolognast, alates sellest, kui nad selle süsteemi
kasutusele võtsid, ei ole need minu jaoks enam ülikoolid.
Sest uurimis- ja õppimisvabadust ei ole enam olemas, vähemalt mitte pärast Coronat.
Nüüd tahaksin ma lühidalt mainida riigi ringhäälingut, sest me võtame selle vastu meetmeid.
Meie riigis on selle nimi Österreichischer Rundfunk - ORF.
Ja tal on need kanalid: ORF1, ORF 2 ja ORF III.
Siin saab ikka veel väga hästi vastu võtta Saksamaa riigimeediat ja siis muidugi palju erakanaleid.
Ma tahan lihtsalt näidata - see on selle aasta uuring, nende jaamade ulatust märtsist.
See on nüüd umbes 40.
Kui me vaatame lähemalt, nii-öelda top 10, siis näeme, et:
ORF 2 on kõige suurema levikuga, 20 % austerlastest vaatab seda iga päev.
Seda seetõttu, et nn "uudised" on sisse lülitatud.
Nii et siin tulebki mängu ratsionaalne propaganda, nii-öelda.
ORF 1 on teine.
Ja siis on huvitav, see on tõesti huvitav, kriitiline kanal ServusTV on kolmandal kohal, võrdselt ZDFiga.
Ja kui te vaatate lähemalt, siis puudub ORF III.
Rääkisin nende inimestega telefoni teel, et teada saada, miks. On olemas ettevõte, mis
kogub neid andmeid. Miks ei ole ORF III kaasatud?
Peene vabandusega, sest tegemist on väga kalli, väikese kanaliga ORFist: "See on nii noor, seda tuleb kaitsta kvoodisurve eest."
Kuid see on tegutsenud juba 15 aastat.
Aga ma sain nendega rääkides teada, et ORF III on 2,8%. (...) Ma saan aru, miks nad tahavad seda maha suruda.
Neil on tohutu eelarve ja see ei õigusta seda valikut üldse.
Ja nad tahavad seda niimoodi varjata. (...)
Ja kuidas propaganda nüüd toimib ja mida sellega tahetakse saavutada?
Tegelikult tahab ta saavutada nõusolekut - nimelt seda, mida võimukandja või valitsus tahab.
Märksõna on "nõusoleku tootmine".
Ma ütlen: "Nõusolek on fabritseeritud".
Seega mõjutate inimesi, et nad nõustuksid sellega, millega soovite, et nad nõustuksid.
Ja kuidas see toimib?
Kõik on seotud emotsioonidega.
Teil on alati emotsioonid sees, sest need lülitavad kriitilise mõtlemise välja, blokeerivad selle.
See on midagi väga ohtlikku, sest me ei saa end selle eest kaitsta.
Siis jõuab teave meie alateadvusse.
Ja teadvus ei saa seda välja lülitada. (...)
See on üsna kurja, mida tehakse, ja seda koos tsensuuriga.
Sest kui olete inimesed juba eelnevalt programmeerinud teatud suunas, peate takistama neid kuulmast
teistsugust arvamust või jõudmast teistsugusele järeldusele.
On väga kuulsaid eksperimente, millega saab mõjutada inimesi tegutsema nii-öelda oma veendumuste vastu.
Kui aga vaid üks inimene katserühmas on äkki vastupidisel seisukohal, langeb ta jälle suurel hulgal välja.
Sellepärast meid kõiki tsenseeritakse.
Tekib väga kitsas nn arvamuskoridor.
See on emotsioonid. Ja pole tähtis, millised emotsioonid.
Need võivad olla üsna positiivsed, näiteks entusiasm ja eufooria jne.
Ja see, mis on meie jaoks praegu oluline, eriti kui asi puudutab kliimat, on see "ma olen üks
headest poistest, ma olen kõige tublim kliimakaitsja".
Seepärast mängivad nad kõik kaasa.
- Loomulikult on olemas ka negatiivsed emotsioonid - viha, mis on väga oluline.
Kõige olulisem emotsioon mõtlemise väljalülitamiseks on hirm.
Ja seepärast ongi hirm alati esimene asi, mida toodetakse.
Nende mehhanismide tõttu on kõik teised, kes on nüüd minu arvates, kus mina olen nüüd
arvamusel, et mul on õige arvamus, kõik teised on pahad.
Nii et mina olen heade poiste poolt ja teised on pahad.
Ja see on üsna hästi välja mängitud.
Nad on tegutsenud juba üle 100 aasta.
See sõltub muidugi sihtrühmadest.
Seega reageerivad erinevad inimesed sõnumitele erinevalt.
Hirm on aga midagi kõikehõlmavat.
Võite kasutada hirmu, kui suudate seda luua, see on suurepärane.
See lülitab kohe välja kriitilise mõtlemise.
Otsustav on see, et kõike tuleb õigesti kombineerida.
Siis saavutate optimaalse efekti.
Ma olen keegi, kes läheb meie vastaste juurde.
Ma käin üritustel, mida korraldavad kliimasektid, kliima-ajaatollad, nagu ma neid nimetan.
Nende ettekanded on üles ehitatud nii, et esimene asi, mida nad alati teevad, on hirmu tekitamine.
Nii kohutav, kliimahirm ja kõik see, mis tuleb, ja üleujutused suurenevad.
Ja siis tuleb järgmine samm. Ja siis nad ütlevad: Me oleme süüdi.
Me tegelikult tähendab, et te olete süüdi, st need, kes kuulavad. Siis tunnevad kõik end süüdi.
Ja siis sa ütled: Aga nüüd tuleb Päästja, ta ütleb sulle, mida sa pead tegema.
On midagi, millega ma saan probleemi lahendamiseks kaasa aidata.
Ma saan aidata tagada, et seda kohutavat asja ei juhtuks.
Ma pean lihtsalt kliimat kaitsma.
Ma pean näiteks sõitma elektriautoga, sest ma kaitsen kliimat.
Ja mina olen see, kes teeb midagi head, ma olen üks headest poistest.
See ongi asja mõte. Nii see toimib.
Olen seda kuulanud mitmel loengul.
See on tõesti üsna jõhker NLP = neurolingvistiline programmeerimine.
Ja inimesi tõmmatakse otse sinna sisse.
Nad on siis kohutavalt õnnelikud, et nad on aru saanud, kui ohtlik see on.
Te tahate teha midagi järgmise põlvkonna jaoks. (...)
Ja nagu ma ütlesin, on olemas solidaarsuse efekt inimeste seas, kes on nii-öelda korralikult
hüpnotiseeritud, ja nad näitavad üles solidaarsust:
Me kõik oleme super head poisid ja me peame - ma kordan - me peame väga kõvasti võitlema
teiste vastu. Ja nüüd, mis on väga oluline:
Propagandat on väga lihtne ära tunda. Te võite kohe öelda, et tegemist on propagandaga.
Sest see on alati seotud emotsioonidega. Te peate ennast jälgima.
Kui ma kuulen sõnumit või midagi, pean ma ennast jälgima.
Ja kui ma reageerin emotsionaalselt, ükskõik kuidas, siis on see propaganda.
Olen teinud teadliku otsuse reageerida emotsionaalselt. Sest, nagu ma ütlesin, see blokeerib mu mõtlemist.
Sellega tuleb natuke harjuda. Te peate seda tõesti mõistma.
Loomulikult on kordamine väga oluline punkt.
Ja mitte ainult pidevalt, vaid kõigis meediakanalites korraga.
Sünkroniseerimine, et ükski teine seisukoht ei saaks teatavaks. Sest inimesed, kes on sisimas veidi
skeptilised, võivad kohe loobuda soovitud arvamusest.
Selle tulemusena on nüüd ainult üks tõde ja, nagu ma ütlesin, kriitilisi küsimusi ei lasta
tekkida, sest arvamuste koridorist ei saa lahkuda.
(....) Okei, ja nüüd tõeline casus belli.
Nagu ma ütlesin, on see dokumentaalsaade väikese jääaja kohta.
Eelmise aasta lõpus (29. detsembril 2023) kestis see kolmveerand tundi.
Ja see on üsna huvitav.
Ma mängin nüüd esimest minutit, selle programmi sissejuhatust:
"Tundub, et ilm on nende vastu.
Kui kaua kestavad külmad ja niisked ilmad ning viljakatkestused?
Ja kas nad kõik saavad oma lapsed läbi?
Mitte miski ei tundu olevat õige inimese ja looduse vahel 16. sajandi lõpus.
Tugev maavärin raputab Viini ja kahjustab isegi Püha Stefani katedraali.
Külmaperioodid ja äärmuslikud ilmastikunähtused muudavad väikese jääaja inimeste jaoks vastupidavustesti.
Rahutused ühiskonnas avavad ukse Euroopa enesehävitamisele 17. sajandi alguses."
Nii et näete, see on katastroofifilm à la Roland Emmerich - äärmiselt emotsionaalselt
laetud, ähvardav stsenaarium, hirmu tekitav.
Ja see läbib tegelikult kogu seda mängufilmi, mis nimetab end "dokumentaalfilmiks".
Filmi on nüüd korduvalt lisatud sekventsid nn "teadlastega". Filmi on nüüd lisatud niinimetatud "teaduslikke avastusi".
Mees (Roland Weißmann) on oluline.
See on asjalik mees, sest ta on ORF-i peadirektor - ma mainin, miks see on oluline.
Niisiis, meil on see katastroofifilm ja need on teaduslikud faktid.
Ja selles filmis - ja see on meie kaebuse peamine punkt - on temperatuurigraafikud.
Seejärel paigutatakse nad stuudiosse, kus esineb saatejuht - see emotsionaalne mängufilm on korduvalt katkestatud
lühikeste sekventsidega - ja esimene graafik näeb välja nii:
Need on viimase 2000 aasta temperatuurid ja see ütleb meile ikka veel täpseid perioode, nimelt Rooma
soojaperioodi, keskaja soojaperioodi ja väikese jääaja.
- Ja siis, see on hokipulk võimsusega neli, nii öelda, - siis läheb see üsna järsult ülespoole ja te näete ka värvimist.
- Esiteks on kogu kujutis sellises perspektiivis, et olevik on kujutatud veelgi suuremana, värvus on vermiku
suunas - ja kui tähelepanelikult vaadata, suureneb ka joone paksus nii-öelda lõpu poole.
Aga veel hullem on see, kui ta näitab viimast 12000 aastat, siis näeb see välja nii.
Jah, nii et see on täiesti hullumeelne ja see on isegi ületatud, nii öelda.
Ta ütleb midagi selle kohta.
Ta ütleb: "Viimane piik siin üleval, ta mõtleb seda, mis on üleni punane, see oleme meie.
Ta ei ütle, seal me oleme, tegelikult kronoloogiline järjestus, me peame ütlema seal, ei, ta ütleb seda.
See viitab ka sellele, et me oleme selle põhjuseks, et me oleme nüüd süüdi.
Ma mõtlen, see on uskumatu, et need kõverad on seal sees.
- Kui te vaatate seda veidi lähemalt, siis on seal naljakalt ka Celsiuse kraadid kirjas - nii et näete, kui halb on käsitöö.
Kui te vaatate skaalasid, siis kord on +1,4°, kord +1,5°.
Seega ei vasta see üldse ühelegi teaduslikule standardile.
Seda on oluline rõhutada, sest ka ORF on kohustatud tegema kvaliteetset tööd.
See on seadusega nõutav.
Nii et nii see välja näebki.
Ja mitte ainult seal - see on nii-öelda selle dokumentaalprogrammi absoluutne tipphetk.
Seal on palju muid asju, mis ei vasta üldse tõele.
Ja see oli põhjus, miks me ütlesime: oota, see on selline vale, see on selline propaganda, me läheme sellele nüüd vastu.
Ja kuidas me vastume?
On olemas nn avalik kaebus, nagu seda Austrias nimetatakse.
Seega võib igaüks öelda, et kui ta on arvamusel, et ORF ei ole järginud ORF-seadust, mille juurde ma hiljem tulen, siis võib ta
esitada kaebuse asjaomasele asutusele, nn Austria Sideametile.
Tal on pärast programmi toimumist kuus nädalat aega kaebuse esitamiseks.
Seda karmistatakse veidi, sest ta peab saama 120 toetusallkirja nende kuue nädala jooksul.
Ja tavaliselt peab neid olema rohkem, sest ORF ütleb siis, et 20 protsenti neist on formaalsetel põhjustel kehtetu.
Kui meil on palju toetust, mis ei ole esimene ORF-i kaebus, on meil mõnikord isegi 1000 allkirja.
Nii et see ei ole meie jaoks klubis probleemiks.
Aga te peate selle kokku saama, sest inimesed peavad sisestama oma ORF-i panuse numbri.
Ja kui te lähete näiteks üritusele stendiga ja ütlete, et see on meie kaebus, palun kirjutage alla, siis inimesed kirjutavad
hea meelega alla - aga kes teab nende ORF-i panuse numbrit?
Nüüd peate neile ütlema, et palun saatke see meilile ja meil on kaks kolmandikku inimestest jälle väljas, kahjuks.
Nii et kahjuks ei saa nad oma numbrit saata, kuigi nad on allkirjastanud.
Kuid tavaliselt ületame selle formaalse takistuse.
Me peame täpselt täpsustama, millist ORF-seaduse paragrahvi või isegi alapunkti on rikutud.
Ja loomulikult peame me siis kaebust põhjendama.
Nagu ma ütlesin, olen väga õnnelik, et mul on sõbrad väga heade juristidega, kes aitavad meid selles, et me
saaksime seda õigesti sõnastada mitte ainult kriitika, vaid ka juriidilisest seisukohast.
See avalik kaebus on äsja esitatud.
Tore on see, et sellega ei kaasne mingeid tegelikke kulusid.
Seega saate esitada kaebuse ilma tasu maksmata.
Samuti ei ole kohustust kasutada advokaati.
Nii et kui te arvate, et olete piisavalt hea, võite seda lihtsalt teha.
See on ainult isiklik investeering aega, mitte raha.
Siis, kui formaalne takistus on ületatud, saadab KommAustria kaebuse ORFile ja advokaadid teevad avalduse.
- Siis kirjutan mina või advokaat vastulauset - ja see käib kirjalikult paar korda edasi-tagasi.
Hiljemalt kuue kuu pärast peab see asutus, KommAustria, siiski otsuse tegema.
Austrias nimetatakse seda nn "Bescheid".
- See on õiguslikult oluline, sest te saate selle vastu võidelda praegu - te võite viia selle järgmisse kohtuastmesse.
Ütledes, et okei, see on otsus, kuid alati on olemas apellatsioonimenetlus.
Kuid enne seda vaatleme lähemalt ORF-akti.
Milline on ORFi tegelik ülesanne?
Võite seda nüüd läbi lugeda. Teisisõnu, igakülgne teave üldsusele jne.
- Ja siinkohal ongi teaduse teavitamine ja edendamine - see on selle põhiülesanne.
See on tema kohustus, et ta seda teeb. Ja igasuguseid muid asju.
Ma jätan selle natuke aega sinnapaika.
Minu jaoks ei ole oluline seda üksikasjalikult ette lugeda.
Ma rõhutasin niikuinii alati tähtsaid sõnu.
Ja siis on ka väga selged juhised selle kohta, kuidas programm peab olema üles ehitatud.
Ja objektiivne valik on juba tipus.
Nii et sõna "eesmärk" esineb esimest korda.
Ja siis öeldakse, et ka kriitilised arvamused peavad olema esindatud.
Mitmekesisuse arvestamine.
See on seadusega nõutav.
Allpool on jälle kirjas: Kommentaarid, analüüsid jne. Objektiivsuse põhimõtted.
- Sõna - objektiivsus - tuleb taas esile.
Ja siis on veel alapunkte selle kohta, kuidas sisu korraldada.
Nüüd on seal kirjas kvaliteet.
Seepärast mainisin seda ka graafikus. See on nali, see graafik.
Näiteks selle graafiku andmete kohta ei ole esitatud ühtegi allikat.
Te teate, et (...) ma ei saa sinna lihtsalt ükskõik millist graafikat panna.
- Siis peab ta olema kõikehõlmav, sõltumatu, erapooletu ja veel kord sõna objektiivsus, ta peab hoolikalt kontrollima tõde ja
ka päritolu ning ta peab kinni pidama arusaadavatest faktidest.
Ja - see peab aitama kaasa elanikkonna harimisele.
Kõik on nüüd tegelikult suurepärane.
Nii et kui ta seda teeks, oleks meil Austrias tõesti suurepärane meedium.
Aga see ei ole see, mida ta teeb!
Nüüd jõuame asja juurde.
- On olemas nn apellatsioonimenetlus, st 1. asutus. KommAustria otsustab hiljemalt kuue kuu pärast.
- Ja siis me läheme alati - 2. instantsi.
Sest kui ORF kaotab, pöördub ta järgmise instantsi poole.
See on nn föderaalne halduskohus.
Ja kui mina või meie klubi kaotab, siis läheme alati otse järgmisesse instantsi.
Ja see on tegelikult päris hea.
See on kolmest kohtunikust koosnev žürii.
See on salvestatud sõna-sõnalt.
Tunnistajaid võib nimetada ja kohtukulud on jällegi uskumatult madalad, nimelt ainult 30 eurot.
Ainus probleem on teie enda kulud.
Isegi kui te võidate, siis jääte te nende peale - oma õigusabikulud, kui teil on eksperdid ja muud sellised asjad.
Kahjuks on see siin Austrias lihtsalt nii.
Kuid nii on see ka Austria kriminaalõiguse puhul.
Siis on olemas kõrgem asutus - see on kõrgeim asutus.
Austrias nimetatakse seda alati kohtuks.
Antud juhul on see halduskohus ja paralleelselt sellega on olemas põhiseaduskohus, mis on tegelikult
sõltumatu, kus saab näiteks kaevata, et teatud ORF-seaduse sätted ei ole põhiseadusega kooskõlas.
Seega ei ründa me seda küsimust otseselt, vaid ütleme, et see põhiline määrus ei ole põhiseadusega kooskõlas.
Või on protsessis ka vigu.
Sa võid selle ikkagi vastu võtta.
See on ka teine kohus.
See on kõrgeim kohus üldiselt - konstitutsioonikohus, kõrgeim kohus üldse.
Millised on meie kogemused?
Nii et see ei ole esimene juhtum, see kliimaasi, mida me ORF-i vastu läbi viime.
Sellel (= KommAustria) on väga ranged formaalsed kriteeriumid, need allkirjad ja
kõikvõimalikud asjad - ja see on selgelt ORF-i poolt.
Seega püüab ta kaebust võimalikult palju blokeerida.
Ta leiab kõikvõimalikke argumente, miks seda tuleks nüüd näha teisiti, kui kaebuse esitajad seda näevad.
Teises astmes, föderaalses halduskohtus, on meil väga head kogemused - vähemalt nende kohtunike
senatite puhul, kellega ma olen kokku puutunud.
Seal töötab umbes 35 kohtunikku. Seal on üsna palju senatoreid ja nad on neutraalsed.
Menetlus on ka selline, et nad ei püüa seda mõjutada.
See on kohtutes väga levinud.
Kohtunik võib tegelikult määrata menetluse tulemuse, kui te tõmbate menetlust teatud suunas.
Meie halduskohtutes on üsna tavaline, et tõendeid lihtsalt tagasi lükatakse või tunnistajaid lihtsalt ei volitata.
Kuid minu kogemus föderaalses halduskohtus on väga neutraalne.
Aga nüüd muutub see problemaatiliseks.
Meie kohtud, st kõrgeimad kohtud, on kõik politiseeritud.
Ja see kaotab tegelikult õigusriigi põhimõtte paljudes valdkondades.
Sest kui kõrgeimad ametnikud, kes teevad lõpliku otsuse, ei ole siis enam tõesti või ütleme - kui on
küsitav, kas nad on tõesti objektiivsed ja sõltumatud, siis on see muidugi väga problemaatiline.
Eriti põhiseaduskohus. See on selgelt politiseeritud.
Ja nagu ma ütlesin, on suur küsimus: kas see saab üldse olla sõltumatu?
Ja ma tahaksin väga lühidalt rääkida konstitutsioonikohtust.
See koosneb 14 kohtunikust, need ongi need.
Ja see on nüüd väga põnev, nagu ma ütlesin.
Inimesed arvavad nüüd, et riigi parimad kohtunikud töötavad konstitutsioonikohtus. See ei ole sugugi nii.
Nende hulgas ei ole ühtegi endist kohtunikku!
See on tegelikult uskumatu.
Aga nii see ongi.
Nad peavad olema õiguslikult teadlikud.
Ma arvan, et nad peavad olema ka lõpetanud kõrghariduse, juriidilise kraadi.
Nende hulgas on palju ülikooliprofessoreid, st neid, kes kunagi juhtisid kusagil juriidilist instituuti või on endiselt tegevad.
Ja selles on palju avalikke teenistujaid, kes on administratsiooni juristid - või, ja see on kõige hullem, kes töötavad
või on töötanud otse poliitilises ametis ministeeriumides.
See on nende ametnike väga lähedane poliitika.
Ja kõige hullem on see, et kaasatud on juristid, kellest mõned on oma töös poliitikute või erakondade esindajad.
Seega on üsna selge, et meie konstitutsioonikohtul on väga dramaatiline poliitiline kallak.
Ja seda saab jagada osapooltele, sest osapooltel on õigus teha ettepanekuid - ja kõik, mida nad välja pakuvad, kiidetakse heaks.
Nii et te näete, kuidas on võim Austrias viimase 20 aasta jooksul jaotunud, millised valitsused on olnud.
Ja siis suruvad nad kõik oma kandidaadid nii-öelda konstitutsioonikohtusse.
See on ausalt öeldes väga, väga problemaatiline, sest - kas nad tõesti teevad neutraalseid otsuseid?
Näiteks hiljuti lõppes niimoodi üks juhtum, mille me võitsime nii esimeses kui ka teises kohtuastmes.
Tegemist on kolmeliikmelise kohtunikekoguga. Superotsus, 24 lehekülge.
Ja siis pöördus ORF põhiseaduskohtusse.
Advokaadid ütlesid: "Okei, me tegelikult kaotasime tegeliku menetluse.
Me pöördume poliitiliselt okupeeritud konstitutsioonikohtusse ja nad tühistavad halduskohtu otsuse hullumeelse põhjendusega.
Nii et kui sa neid loed, siis mõtled endale: "Mida nad jälle suitsetasid?". See on uskumatu, kuidas seadus tegelikult - ma
pean nüüd olema ettevaatlik - kuidas õigusriik enam ei toimi.
Ma ei taha rääkida seaduse painutamisest, kuid on uskumatu, milliseid põhjendusi äkki esitatakse.
Kuid üks advokaat, kellega ma hästi koos töötan, püüab nüüd meie Austria põhiseaduskohuselt Euroopa Kohtusse pöörduda.
Sest meil on ikka veel see vahend.
See on tõesti uskumatu, kuidas mõned ... ja kahjuks on kõrgeim instants otsustav.
Samuti, kes on riigi kõige võimsam mees?
See, kes kuulutab välja eriolukorra. See oli meie tervishoiuminister koronaviiruskriisi ajal.
Nüüd kuulutab ta järsku välja erakorralise seisukorra ja kõik tühistatakse. Nii et
erakorralise seisukorra ajal ei kehti enam põhiseadus.
Mida me veel teeme, ma juba ütlesin .....
Lugupeetud vaatajad - programmi alt leiate LINKi ettekandele täispikkuses.
Soovime kasutada võimalust tänada kõnelejat dr Bernhard Strehlit ja platvorme EIKE, Heartland Institute ja CFACT.