Još jednom postoji razlog da se skrenu pozornost na neadekvatno izvještavanje u prikazanom ORF-ovom dokumentarcu.
Na Međunarodnoj konferenciji o klimi i energiji 2024. u Beču sudionici su naučili o
manipulativnom klimatskom novinarstvu, koje ORF također voli.
Povodom ove konferencije,
Kla.TV danas predstavlja izvatke iz sadržajnog predavanja dr. Bernharda Strehla, poduzetnika i fizičara
specijaliziranog za atomsku i radijacijsku fiziku.
Njegovih više od 50 dobro utemeljenih predavanja o klimatskim promjenama učinilo ga je
crvenim ruksom austrijskim klimatskim istraživačima.
Tijekom krize uzrokovane koronavirusom, Strehl i neki prijatelji osnovali su udrugu IMMUN,
koja ima dvostruku svrhu – medicinsku i pravnu.
Kroz brojne pravne intervencije na razini upravnog suda Strehl je saznao da ne morate biti odvjetnik da
biste nekoga zastupali na upravnom sudu u Austriji.
Prema vlastitim izjavama, on je već besplatno zastupao mnoge ljude i do danas stekao iskustvo u više od 20 slučajeva.
Strehl je poznat po svojim jasnim otkrićima.
Zato ga cijela austrijska štampa pokušava ušutkati sloganima poput "nacist" i "desničarski ekstremist".
Kako propaganda o klimi funkcionira u glavnim medijima?
Pogledajte vrlo informativno predavanje dr. Strehla u skraćenom obliku pod nazivom: Klimatska
propaganda u Austriji. Mi joj se suprotstavljamo.
(Bernhard Strehl:) ... pojam 'globalno zatopljenje' zaista je ušao u upotrebu tek nakon što je završila kriza s koronavirusom.
Odjednom, barem ovdje u Austriji, počeo se koristiti izraz 'globalno zatopljenje'.
Ranije se to uvijek nazivalo globalnim zagrijavanjem.
Tako je bilo od 1980-ih.
Onda je iznenada postalo malo slabije.
Odjednom su svi pričali o klimatskim promjenama.
Sumnjam da je Climategate odigrao određenu ulogu u ovome. Jer su čak i masovni mediji primijetili da
nešto nije sasvim u redu s ovom znanošću o klimi.
A sada je to nedavno znatno pojačano. Sada imamo globalno zatopljenje i klimatski pakao.
I glavni tajnik UN-a Guterres pogodio je u sridu – "globalno kuhanje".
Ovdje citiram njegovu rečenicu:
Era globalnog zatopljenja je završila. Era globalnog kuhanja je započela.
I ja imam original.
Sada ću vam pokazati što je on zapravo rekao u to vrijeme:
Era globalnog zatopljenja je završila.
Era globalnog vrenja je stigla.
Zrak je neudisiv.
Vrućina je nepodnošljiva.
A razina profita od fosilnih goriva i klimatske neaktivnosti je neprihvatljiva.
(…) Ali je ipak rekao nekoliko stvari.
Zrak je neudisiv. I vrućina je nepodnošljiva.
Ali ono što me najviše iznenadilo bilo je to što je to rekao pred cijelim Općim skupštinom UN-a u srpnju prošle godine (2023.).
Također je bilo mnogo predstavnika medija prisutno, i to je jednostavno prihvaćeno.
Nitko nije ništa rekao.
A sada bih želio citirati Willa Happera: "Što je on pušio?"
Idemo dalje sada.
Još jedan relativno novi pojam je klimatska kriza.
Sada je sve samo kriza.
A ja sam također poricatelj klimatske krize u svim austrijskim medijima.
A svatko tko sada kaže: "Čekaj malo, to bi moglo biti malo drugačije", odmah biva
etiketiran kao poricatelj, poricatelj klimatske krize.
Znamo točno zašto se koristi.
Naravno, ovo se koristi zato što postoje poricatelji Holokausta, i mi smo svrstani u istu kategoriju.
Ovdje u njemačkom govornom svijetu postoji nešto prilično podmuklo.
Ovo je takozvana Mreža klimatskog novinarstva.
Tamo radi nekoliko stotina novinara i medijskih stručnjaka.
Određuje koje riječi se moraju koristiti.
Ljudi više ne koriste izraz klimatske promjene; on je daleko previše bezazlen.
Moramo koristiti pojam klimatske krize.
Ovo u suštini pruža rječnik dopuštenih fraza kako bi poruka došla do primatelja što dramatičnije moguće.
I to spominjem jer su prisutni i urednici iz ORF-a.
A onda ćemo objasniti zašto je ovo relevantno. (...)
A onda, naravno, tu su društveni mediji, na kojima su mladi ljudi praktički zalijepljeni za svoje ekrane
i dobivaju sve svoje informacije s društvenih mreža.
Također imamo alternativne medije u Austriji.
(…) Imaju vrlo dobar asortiman.
Međutim, šira javnost izbjegava te medije jer su također etiketirani kao desničarski ekstremistički.
A najgora stvar u Austriji su škole i sveučilišta.
To je čista propaganda, indoktrinacija i ideologija...
To je nevjerojatno.
Nevjerojatno što se događa!
Ne razumijem kako je to uopće moguće. Po meni, ovo više nisu sveučilišta.
Studirao sam na sveučilištu, na Tehničkom sveučilištu u Beču.
Ali ono što se danas događa, zapravo od Bolonje, otkako su uveli ovaj sustav, za mene to više nisu sveučilišta.
Zato što sloboda istraživanja i sloboda podučavanja više ne postoje, barem od pandemije koronavirusa.
Sada bih ukratko želio spomenuti državnu televiziju, jer protiv nje poduzimamo mjere.
Ovdje se naziva Austrijska radiotelevizija – ORF.
Ima ove kanale: ORF1, ORF2 i ORF III.
Ovdje i dalje možete vrlo dobro primati njemačke državne medije, kao i, naravno, mnogo privatnih kanala.
Samo želim pokazati – ovo je ovogodišnja anketa, doseg ovih stanica u ožujku.
To je sada oko 40.
Ako bolje pogledamo, u vrh 10, da tako kažemo, vidimo da:
ORF 2 ima najveći doseg, s 20% Austrijanaca koji ga svakodnevno gledaju.
To je zato što se tamo emitiraju takozvane "vijesti".
Dakle, tu djeluje racionalna propaganda, da tako kažemo.
ORF 1 je drugi.
I onda je zanimljivo, stvarno je zanimljivo, na trećem mjestu je kritički emiter ServusTV, rame uz rame sa ZDF-om.
A ako bolje pogledate, ORF III nedostaje.
Razgovarao sam s tim ljudima telefonom i pitao zašto. Dakle, postoji tvrtka koja
prikuplja te podatke. Zašto ORF III nije uključen?
S domišljatom izlikom, jer je to vrlo skup, mali kanal ORF-a: "Tako je mlad, moraš ga zaštititi od pritiska gledanosti."
Ali je u pogonu već 15 godina.
Ali sam saznao u razgovoru s njima da ORF III ima 2,8%. (...) Razumijem zašto to žele potisnuti.
Imaju ogroman proračun, a to uopće ne opravdava ovaj raspon.
I to je ono što žele na ovaj način prikriti. (...)
Dakle, kako propaganda funkcionira i što želi postići?
Ono što zapravo želi postići jest stvoriti suglasnost – naime za ono što oni na vlasti ili vlada žele.
Engleski slogan je "Stvaranje pristanka".
Moj odgovor na ovo je: "Suglasnost je proizvedena".
Dakle, utječeš na ljude na takav način da se slože s onim s čime se trebaju složiti.
I kako to funkcionira?
Radi se o emocijama.
Uvijek imaš emocije u sebi, jer one isključuju kritičko razmišljanje, blokiraju ga.
Ovo je vrlo opasno jer se ne možemo obraniti od toga.
To je zato što informacija tada ulazi u našu podsvijest.
I svijest to ne može isključiti. (...)
Ono što se radi je vrlo loše i ide ruku pod ruku s cenzurom.
Jer kad jednom, da tako kažemo, predprogramirate ljude u određenom smjeru, morate ih spriječiti da
čuju drugačije mišljenje ili steknu drugačiji uvid.
Postoje neki vrlo poznati eksperimenti koji pokazuju da se na ljude može utjecati da djeluju
protiv svojih vlastitih uvjerenja, da tako kažemo.
Ali ako jedna osoba u testnoj skupini iznenada izrazi suprotno mišljenje, većina će brzo promijeniti mišljenje.
Zato nas sve cenzuriraju.
Stvara se vrlo uzak takozvani koridor mišljenja.
To su samo emocije. I nije važno koje emocije.
Oni svakako mogu biti pozitivni, poput entuzijazma i euforije i tako dalje, što god da postoji.
A ono što nam je sada važno, osobito u području klimatskih promjena, jest ovaj stav: "Ja sam jedan
od dobrih; ja sam najrevnosniji zaštitnik klime."
Zato svi lijepo surađuju.
- Naravno, postoje i negativne emocije – mržnja, vrlo važna.
Najvažnija emocija za isključivanje razmišljanja je strah.
I zato je strah uvijek prva stvar koja se proizvodi.
Zbog tih mehanizama, svi ostali koji sada dijele moje mišljenje, a ja sada vjerujem da imam
ispravno mišljenje, svi ostali su negativci.
Dakle, ja sam jedan od dobrih momaka, a ostali su loši momci.
I to je prilično dobro odigrano.
Već više od 100 godina vježbaju.
To, naravno, ovisi o ciljanim skupinama.
Dakle, različiti ljudi različito reagiraju na poruke.
Strah je, međutim, sveobuhvatan.
Možeš koristiti strah ako ga možeš stvoriti; to je sjajno.
Odmah ugasi kritičko razmišljanje.
Ključno je da sada sve ovo pravilno kombiniraš.
Tada dobijete najbolje rezultate.
Ja sam netko tko prilazi našim protivnicima.
Idem na događaje koje organizira klimatska sekta, klimatski ajatolasi, kako ih ja nazivam.
Njihova predavanja su strukturirana na takav način da se prvo uvijek stvara strah.
Tako strašno, klimatska pakla i sve što s njom dolazi, a poplave se sve više pojačavaju.
I onda dolazi sljedeći korak. I onda je: Naša je krivnja.
Zapravo mislimo da ste vi krivi, vi koji slušate. Onda se svi osjećaju krivima.
A onda kažeš: Ali sada dolazi spasitelj koji će ti reći što moraš učiniti.
Postoji nešto što mogu doprinijeti rješavanju problema.
Mogu pomoći osigurati da se ova strašna stvar ne dogodi.
Samo moram dati svoj doprinos zaštiti klime.
Moram voziti električni automobil, na primjer, jer na taj način štitim klimu.
A ja sam taj koji čini dobre stvari, jedan sam od dobrih momaka.
To je poanta. Tako to funkcionira.
Slušao sam ovo na nekoliko predavanja.
To je zaista prilično brutalno NLP = neuro-lingvističko programiranje.
I ljudi su zaista privučeni time.
Oni su tada također strašno sretni što su shvatili koliko je to opasno.
Želite učiniti nešto za sljedeću generaciju. (...)
I kao što sam rekao, postoji solidarnosni učinak među ljudima koji su virtualno hipnotizirani,
i oni pokazuju solidarnost jedni prema drugima:
Svi smo mi dobri momci i moramo – ponavljam – moramo se jako boriti protiv ostalih. A sada, vrlo važno:
Propaganda je vrlo laka za prepoznati. Odmah možete reći da je to propaganda.
Jer se sve uvijek svodi na emocije. Moraš promatrati sebe.
Kad čujem poruku ili bilo što, moram promatrati sebe.
A ako reagiram emotivno, bez obzira na način, onda je to propaganda.
Ovo se namjerno radi kako bih reagirao emotivno. Jer, kao što sam rekao, to blokira moje razmišljanje.
Trebalo je malo vremena da se naviknete. Stvarno morate biti toga svjesni.
Naravno, ponavljanje je vrlo važna točka.
I ne samo neprestano, nego u svim medijima istovremeno.
Usklađivanje svih kako nijedno drugo stajalište ne bi postalo poznato. Jer bi to moglo natjerati ljude koji duboko u
sebi gaje malu sumnju da odmah napuste željeno mišljenje.
To znači da postoji samo jedna istina i, kao što sam rekao, kritička pitanja se ne smiju postavljati
jer vam nije dopušteno skrenuti s koridora mišljenja.
(…) U redu, a sada na stvarni povod za rat.
Kao što sam rekao, to je dokumentarni program o Malom ledenom dobu.
Prikazano je krajem prošle godine (29. prosinca 2023.) i trajalo je tri četvrtine sata.
I to je prilično zanimljivo.
Sada ću pustiti prvu minutu, uvod u ovaj program:
"Čini se da im je vrijeme udružilo snage protiv njih.
Koliko dugo će trajati hladno, mokro vrijeme i neuspjesi usjeva?
Hoće li moći uzdržavati svu svoju djecu?
Čini se da na kraju 16. stoljeća više ništa nije u redu u odnosu između ljudi i prirode.
Jaki potres potresao je Beč i čak oštetio katedralu svetog Štefa.
Hladni valovi i ekstremni vremenski događaji čine Malo ledeno doba teškim ispitom za ljude.
Nesmirenost u društvu otvorila je vrata samouništenju Europe početkom 17. stoljeća.
Dakle, vidite, to je poput jednog od onih Roland Emmerichovih filmova o katastrofama – izuzetno emotivno
nabijenih, prijetećih scenarija koji izazivaju strah.
I to je zapravo tema koja se provlači kroz cijeli ovaj igrani film koji sebe naziva "dokumentarnim filmom".
Sada se ponavljaju sekvence u kojima nastupaju takozvani "znanstvenici". U ovom filmu
sada se prikazuju takozvani "znanstveni nalazi".
Čovjek (Roland Weißmann) je važan.
On je tašt momak, on je glavni ravnatelj ORF-a – spomenut ću zašto je to važno.
Dakle, imamo ovaj film o katastrofi, a ovo su sada znanstvene činjenice.
A u ovom filmu – i to je glavna točka naše žalbe – nalaze se grafikoni temperature.
Zatim se prikazuju u studijskom ambijentu, gdje se pojavljuje voditelj – emotivni igrani film neprestano je prekidan
takvim kratkim sekvencama – a prva grafika izgleda ovako:
Ovo su temperature u posljednjih 2000 godina i one točno odražavaju razdoblja, naime Rimska topla
faza, Srednjovjekovna topla faza i Mala ledena doba.
- I onda, to je kao hokejska palica puta četiri, - zatim naglo raste i možete vidjeti i boju.
- Prije svega, cijela je slika toliko orijentirana na perspektivu da je sadašnjost prikazana uvećano, s bojama koje
naginju k veroniku – i, ako dobro pogledate, debljina crte se također povećava prema kraju, da tako kažemo.
Ali što je još gore, kad prikazuje posljednjih 12.000 godina, izgleda ovako.
Da, potpuno ludo, i, da tako kažemo, postaje još bolje.
On o tome doista nešto kaže.
On kaže: Posljednji vrh ovdje gore, misli na ovaj koji je potpuno crven, to smo mi.
On ne kaže: "Evo nas, zapravo kronološki slijed; moramo to reći tamo." Ne, on to kaže.
On u suštini sugerira da smo mi uzrok ovoga, da smo sada mi krivi.
Mislim, nevjerojatno je da su te krivulje unutra.
- Ako malo bolje pogledaš, smiješno je što piše stupnjevi Celzijusa; - pa možeš vidjeti koliko je loše izrađeno.
Ako pogledate na ljestvice, jedna je +1,4° a druga +1,5°.
Ovo stoga uopće ne zadovoljava nikakve znanstvene standarde.
Važno je istaknuti ovo jer je ORF također obvezan isporučiti visokokvalitetan rad.
Ovo je zakonski zahtjev.
Dakle, tako to izgleda.
I ne samo ondje – to je, da tako kažemo, apsolutni vrhunac ovog dokumentarnog programa.
U tome ima još mnogo drugih stvari koje su potpuno pogrešne.
I to je bio razlog da kažemo: Čekaj malo, to je takva laž, to je propaganda, mi ćemo uzvratiti.
A kako ćemo to suzbiti?
Postoji ono što se naziva javnom žalbom, kako se to naziva u Austriji.
Dakle, svatko tko smatra da ORF nije postupio u skladu sa Zakonom o ORF-u, o čemu ću kasnije, može podnijeti
žalbu nadležnom tijelu, Austrijskoj komunikacijskoj agenciji.
On ima šest tjedana nakon emitiranja da podnese ovu žalbu.
Ovo je malo otežano jer mora prikupiti 120 potpornih potpisa u roku od tih šest tjedana.
I obično treba imati više od toga, jer iz formalnih razloga ORF potom kaže da je 20 posto njih nevažeće.
Obično donesemo 200. Ako imamo puno podrške, to nije prva žalba ORF-u, ponekad čak imamo i 1.000 potpisa.
Dakle, to za nas kao klub nije problem.
Ali to prvo moraš srediti, jer ljudi moraju unijeti svoj broj ORF doprinosa.
A ako na događaj dođete sa štandom i kažete, na primjer, ovo je naša žalba, molimo potpišite, ljudi
rado potpišu – ali tko zna svoj ORF-ov broj doprinosa?
Sada im moramo reći da nam to pošalju e-poštom, i to će, nažalost, eliminirati dvije trećine ljudi.
Nažalost, iako su se prijavili, ne mogu poslati svoj broj.
Ali obično uspijemo prevladati ovu formalnu prepreku.
Moramo točno navesti koji je odjeljak Zakona o ORF-u, pa čak i koja pododjeljak, prekršen.
I onda, naravno, moramo opravdati žalbu.
Kao što sam rekao, jako sam sretan što sam prijatelj s nekim vrlo dobrim odvjetnicima koji nam pomažu s ovim, kako bismo to
mogli ispravno formulirati iz pravnog kuta, ne samo u pogledu same stvari i kritike, nego i iz pravnog stajališta.
Ova javna žalba se trenutno podnosi.
Dobra stvar je što to ne podrazumijeva nikakve stvarne troškove.
Dakle, možete podnijeti pritužbu bez plaćanja ikakvih naknada.
Također ne postoji obveza angažiranja odvjetnika.
Dakle, ako misliš da si dovoljno dobar, možeš to jednostavno napraviti.
Potrebno je samo osobno vrijeme, a ne novac.
Zatim, nakon što je formalna prepreka uklonjena, KommAustria šalje žalbu ORF-u, a odvjetnici sada izdaju izjavu.
- Zatim ću ja ili odvjetnik napisati protuizjavu, - i to će se nekoliko puta razmijeniti pismenim putem.
Međutim, najkasnije nakon šest mjeseci, ova vlast, KommAustria, mora donijeti odluku.
Ovo se u Austriji naziva "odluka".
- Ovo je važno iz pravnog kuta jer se sada može osporiti; - može se podići na višu razinu.
Kažući: "U redu, to može biti odluka, ali uvijek postoji postupak žalbe."
Ali prije nego što prijeđem na to, pogledajmo pobliže Zakon o ORF-u.
Koji je stvarni mandat ORF-a?
Sada to možete pročitati. Dakle, sveobuhvatne informacije za širu javnost itd.
- A tu piše "posredovanje i promicanje znanosti" – to je njezina temeljna misija.
Njegova je obaveza to učiniti. I sve vrste drugih stvari.
Za sada ću to ostaviti tako.
Nije važno da ovo sada detaljno čitam.
U svakom slučaju sam uvijek isticao važne riječi.
A zatim postoje i vrlo jasne upute o tome kako program treba biti strukturiran.
I odmah na vrhu već piše "objektivni odabir".
Dakle, riječ 'objektivno' pojavljuje se prvi put.
A zatim stoji da moraju biti predstavljena i kritička mišljenja.
Uzimajući u obzir raznolikost.
On je zakonom obvezan to učiniti.
Niže piše ponovno: Komentari, analize itd. Načela objektivnosti.
- Ovdje ponovno vidimo riječ 'objektivnost'.
A zatim postoje dodatni pododjeljci o tome kako bi trebao strukturirati sadržaj.
Sada piše kvaliteta.
Zato sam to spomenuo na grafici. Grafika je ionako šala.
Na primjer, za podatke korištene u ovom grafikonu nije naveden nijedan izvor.
Znaš da, (...) ne mogu tamo samo staviti bilo koju staru grafiku.
- Zatim mora biti sveobuhvatan, neovisan, nepristran i, još jednom, objektivan; - mora pažljivo provjeriti istinitost,
kao i porijeklo, te se mora držati provjerljivih činjenica.
I – mora doprinijeti obrazovanju stanovništva.
Sve je zapravo sada sjajno.
Dakle, ako bi on to učinio, imali bismo zaista sjajan medij u Austriji.
Ali on to ne radi!
Sada dolazimo do suštine.
- Postoji takozvano prebacivanje instance, tj. prvo tijelo. KommAustria će donijeti odluku najkasnije u roku od šest mjeseci.
- A onda uvijek idemo na drugu instancu.
Jer kad ORF izgubi, poziva sljedeću višu instancu.
To je Savezni upravni sud.
A ako ja ili naš klub izgubimo, uvijek odmah podižemo stvar na višu razinu.
I to je zapravo prilično dobro.
Ovo je tročlano sudsko vijeće.
Zabilježeno je riječ za riječ.
Svjedoci se mogu imenovati, a sudski troškovi su opet nevjerojatno niski, samo 30 eura.
Jedini problem su troškovi koji su uključeni.
Čak i ako pobijedite, i dalje ostaju vaši vlastiti pravni troškovi, ako imate stručnjake i slično.
Nažalost, ovdje u Austriji je to jednostavno tako.
Ali je to također slučaj u kaznenom pravu ovdje u Austriji.
Zatim postoji viša vlast – to je najviša vlast.
Ovdje u Austriji to se uvijek naziva Sud pravde.
U ovom slučaju to je Upravni sud, a paralelno s njim, iako je ustavno neovisan, postoji Ustavni sud, gdje se može žaliti,
na primjer, da su određene odredbe Zakona o ORF-u neustavne.
Dakle, ne napadaš problem izravno, nego kažeš: Ova temeljna uredba nije ustavna.
Ili sama procedura ima pogreške.
Još uvijek možeš prihvatiti taj.
To je također sud.
To je najviši sud općenito – Ustavni sud, vrhovni sud.
Koje je naše iskustvo?
Dakle, ovo nije prva pravna akcija, ova klimatska akcija, koju poduzimamo protiv ORF-a.
KommAustria ima vrlo stroge formalne kriterije, s tim potpisima i svime ostalim – i očito je za ORF.
Dakle, on pokušava što je više moguće blokirati žalbu.
On pronalazi svakakve argumente zašto bi se situacija sada trebala gledati drugačije iz perspektive podnositelja pritužbi.
Imali smo vrlo dobra iskustva s drugom instancom, Savezni upravni sud – barem s vijećima sudaca s kojima sam surađivao.
Tamo radi otprilike 35 sudaca. Postoji priličan broj senata i oni su neutralni.
Postupci se također vode na način da se ne pokušava utjecati na to.
Ovo je vrlo česta pojava na sudovima.
Sudac zapravo može odrediti ishod postupka ako se postupak usmjeri u određenom smjeru.
Prilično je uobičajeno da se u našim upravnim sudovima dokazi odbace ili, da tako kažemo, svjedoci odbijaju.
Ali moje iskustvo s Saveznim upravnim sudom je vrlo neutralno.
Ali sada postaje nezgodno.
Naši sudovi, tj. vrhovni sudovi, svi su politički imenovani.
I to učinkovito eliminira vladavinu prava u mnogim područjima.
Jer ako najviše vlasti koje donose konačnu odluku više nisu zaista, ili recimo – gdje je upitno jesu li zaista
objektivne i neovisne, to je naravno vrlo problematično.
Posebno Ustavni sud. Jasno je da su članovi imenovani politički.
I onda, kao što sam rekao, postavlja se veliko pitanje: Može li on zaista biti neovisan?
I želio bih reći nekoliko riječi o Ustavnom sudu.
Sastoji se od 14 sudaca, to su oni.
I to je sada vrlo uzbudljivo, kao što sam rekao.
Mogao bi pomisliti da najbolji suci u zemlji rade na Ustavnom sudu. To uopće nije slučaj.
Među njima nema nijednog bivšeg suca!
To je zapravo nevjerojatno.
Ali takav je život.
Moraju biti pravno upućeni.
Vjerujem da su također morali završiti studij, studij prava.
Među njima ima mnogo sveučilišnih profesora, odnosno ljudi koji su negdje vodili pravni
institut ili su još uvijek aktivni u tom području.
A ima mnogo državnih službenika koji rade kao pravnici u upravi – ili, što je najgore, koji također rade ili su
radili izravno na političkim položajima u ministarstvima.
To je vrlo bliska povezanost ovih državnih službenika s politikom.
A najgore je što su uključeni odvjetnici koji u nekim slučajevima zastupaju političare ili političke stranke u svom radu.
Dakle, sasvim je jasno da naš Ustavni sud ima vrlo dramatičnu političku pristranost.
I to se može pripisati strankama, jer stranke imaju pravo podnositi prijedloge – i sve što predlože biva odobreno.
Dakle, možete jednostavno vidjeti kako je moć raspoređena u Austriji tijekom
posljednjih 20 godina i koje su vlade ondje bile.
A onda svi, da tako kažemo, guraju svoje kandidate u Ustavni sud.
To je vrlo, vrlo problematično, iskreno govoreći, jer – da li oni zaista donose neutralne prosudbe?
Na primjer, nedavno je završio slučaj koji smo dobili u prvoj i drugoj instanci.
Ovo je tročlano sudsko vijeće. Izvrstan obrazacak, 24 stranice.
A onda je ORF otišao na Ustavni sud.
Odvjetnici su rekli: U redu, zapravo smo izgubili sam slučaj.
Obraćamo se Ustavnom sudu, koji je politički imenovan, i oni poništavaju presudu Upravnog suda s apsurdnim obrazloženjem.
Kad ih pročitaš, pomisliš: "Što su opet pušili?" Nevjerojatno je kako pravna država – moram biti oprezan – više ne funkcionira.
Ne želim govoriti o izvrtavanju pravde, ali nevjerojatno je koje se razloge odjednom navode.
Ali jedini odvjetnik s kojim dobro surađujem sada će pokušati dovesti naš Austrijski Ustavni sud pred Europski sud pravde.
Jer još uvijek imamo ovaj lijek.
Stvarno je nevjerojatno kako ponekad ... i, nažalost, najviša vlast ima posljednju riječ.
Slično, tko je najmoćniji čovjek u državi?
Ona koji proglašava stanje nužne situacije. To je bio naš ministar zdravstva tijekom krize uzrokovane koronavirusom.
On je iznenada proglasio stanje nužne situacije i sada je sve ukinuto. Dakle, u
stanju nužne situacije ustav više nije na snazi.
Što još radimo, već sam rekao...
Dragi gledatelji, ispod programa pronaći ćete poveznicu na cjelovito predavanje.
Željeli bismo iskoristiti ovu priliku da zahvalimo govorniku, dr. Bernhardu Strehl, kao i
platformama EIKE, Heartland Institute i CFACT.