Atkal ir iemesls ziņot par nepietiekamo ziņošanu ORF dokumentālajā filmā.
"Starptautiskajā konferencē par klimatu un enerģētiku" 2024 Vīnē dalībnieki uzzināja par manipulatīvo
klimata žurnālistiku, kurā ir iesaistīts arī ORF.
Par godu šai konferencei
Kla.TV šodien lasa fragmentus no Dr. Bernharda Štrāla (Dr. Bernhard Strehl), uzņēmēja un fiziķa, kurš
specializējas atomu un radiācijas fizikā, informatīvās lekcijas.
Viņš kļuva par Austrijas klimata pētnieku sarkano lupatu, pateicoties vairāk nekā 50 pamatotām lekcijām par klimata tēmu.
Koronavīrusa krīzes laikā Strels un viņa draugi nodibināja IMMUN asociāciju dubultā nozīmē - medicīniski un juridiski.
Piedaloties daudzās juridiskajās intervencēs administratīvajās tiesās, Strels uzzināja, ka nav jābūt juristam,
lai spētu kādu pārstāvēt Austrijas administratīvajā tiesā.
Pēc paša teiktā, viņš jau ir pārstāvējis daudzus cilvēkus bez maksas un līdz šim ir guvis pieredzi vairāk nekā 20 tiesvedībās.
Strēls ir pazīstams ar savām skaidrajām atklāsmēm.
Tāpēc visa Austrijas prese cenšas viņu apklusināt, izmantojot tādus saukļus kā nacists un labējais
radikālis. Tātad, kā darbojas klimata propaganda, ko īsteno populārākie plašsaziņas līdzekļi?
Noskatieties Dr. Strela ārkārtīgi informatīvo prezentāciju saīsinātajā versijā ar nosaukumu:
Klimata propaganda Austrijā. Mēs pretojamies.
(Bernhards Strels:) ... šis vārds "klimata sasilšana" reāli pastāv tikai kopš koronas krīzes beigām.
Pēkšņi parādījās vārds, vismaz šeit, Austrijā, - klimata apsilde.
Agrāk to vienmēr sauca par globālo sasilšanu.
Tā tas ir bijis kopš 80. gadiem.
Tad tas pēkšņi kļuva nedaudz vājāks.
Tad pēkšņi sāka runāt par klimata pārmaiņām.
Man ir aizdomas, ka zināmu lomu tajā nospēlēja Klimategate. Jo arī daļa masu mediju ir
sapratuši, ka ar šo klimata zinātni kaut kas nav kārtībā.
Un tagad, nesen, tas ir kļuvis vēl intensīvāks. Tagad mums ir klimata karstums un klimata elle.
Un ANO ģenerālsekretārs Gutērrešs saņēma kūku - "globālā kulinārija".
Es citēju viņa teikumu šeit:
"Globālās sasilšanas ēra ir beigusies. Ir sācies globālās ēdiena gatavošanas laikmets."
Un man ir oriģināls.
Tagad es jums parādīšu, ko viņš toreiz patiešām teica:
"Globālās sasilšanas ēra ir beigusies.
Ir iestājies globālās vārīšanās laikmets.
Gaiss nav elpojams.
Karstums ir nepanesams.
Fosilā kurināmā peļņas līmenis un bezdarbība klimata jomā ir nepieņemama."
(...) Bet viņš teica tikai dažas lietas.
"Gaiss nav elpojams. Un karstums ir nepanesams."
Un kas mani pārsteidza visvairāk: Viņš to teica visas ANO Ģenerālās asamblejas priekšā pagājušā gada jūlijā (2023. gadā).
Tajā piedalījās daudz plašsaziņas līdzekļu, un tas vienkārši tika pieņemts.
Neviens neko neteica.
Un tagad es gribētu citēt Vilu Happeru: "Ko viņš ir smēķējis?"
Turpināsim tagad.
Salīdzinoši jauns vārds ir arī klimata krīze.
Tagad viss ir tikai krīze.
Arī es esmu visu Austrijas mediju klimata krīzes noliedzējs.
Un visi tie, kas tagad saka, pagaidiet, tas varētu būt mazliet savādāk, patiešām uzreiz tiek
nodēvēti par noliedzējiem, klimata krīzes noliedzējiem.
Mēs precīzi zinām, kāpēc tas tiek izmantots.
Tas, protams, tiek izmantots tāpēc, ka ir holokausta noliedzēji, un mēs esam nostādīti vienā stūrī.
Šeit, vāciski runājošajā pasaulē, ir kaut kas ļoti viltīgs.
Tas ir tā sauktais Klimata žurnālistikas tīkls.
Tur strādā vairāki simti žurnālistu un mediju darbinieku.
Tajā ir norādīts, kuri vārdi ir jālieto.
Klimata pārmaiņas vairs netiek izmantotas, tās ir pārāk nekaitīgas.
Ir jālieto vārds "klimata krīze".
Tas sniedz jums sava veida atļauto formulējumu vārdnīcu, lai tas izskanētu pēc iespējas dramatiskāk.
Un es to pieminēju tāpēc, ka ir iesaistīti arī ORF redaktori.
Un tad tiks runāts par to, kāpēc tas ir svarīgi. (...)
Un tad, protams, ir sociālie mediji, kuros īpaši jaunieši ir vairāk vai mazāk ieslēgti
un visu iegūst tikai no sociālajiem medijiem.
Arī mums Austrijā ir alternatīvi plašsaziņas līdzekļi.
(...) Viņiem ir ļoti labs sortiments.
Tomēr plaša sabiedrība no šiem plašsaziņas līdzekļiem izvairās, jo arī tie tiek sodīti kā labēji ekstrēmistiski.
Vissliktākais šeit, Austrijā, ir skolas un universitātes.
Tīra propaganda, indoktrinācija un ideoloģija...
Tas ir neticami.
Neticami, kas notiek!
Tāpēc es vispār nesaprotu, kā tas ir iespējams. Man tās vairs nav universitātes.
Es vēl studēju universitātē, Vīnes Tehnoloģiju universitātē.
Bet mūsdienās, faktiski kopš Boloņas, kopš viņi ieviesa šo sistēmu, tās man vairs nav universitātes.
Jo pētniecības brīvība un mācīšanas brīvība vairs nepastāv, vismaz kopš Corona.
Tagad es vēlos īsi pieminēt valsts apraidi, jo mēs pret to vēršamies.
Mūsu valstī to sauc par Österreichischer Rundfunk - ORF.
Un viņam ir šie kanāli: ORF1, ORF 2 un ORF III. .
Šeit jūs joprojām varat ļoti labi uztvert valsts medijus no Vācijas un, protams, arī daudzus privātos kanālus.
Es tikai vēlos parādīt - šī ir šī gada aptauja, šo staciju sasniedzamība no marta.
Tagad to ir aptuveni 40.
Ja mēs aplūkojam 10 labākos, mēs to redzam:
ORF 2 ir visplašāk izplatīta, jo to katru dienu skatās 20 % austriešu.
Tas tāpēc, ka tā sauktās "ziņas" ir ieslēgtas.
Tāpēc šeit, tā sakot, nāk racionālā propaganda.
ORF 1 ir otrais.
Un tad tas ir interesanti, tas ir patiešām interesanti, kritiskais kanāls ServusTV ir trešajā vietā, vienā līmenī ar ZDF.
Un, ja paskatās tuvāk, redzams, ka trūkst ORF III.
Es runāju ar šiem cilvēkiem pa tālruni, lai noskaidrotu iemeslus. Ir uzņēmums, kas vāc šos datus. Kāpēc ORF III nav iekļauts?
Ar smalku attaisnojumu, jo tas ir ļoti dārgs, mazs ORF kanāls: "Tas ir tik jauns, tas ir jāaizsargā no kvotu spiediena."
Taču tas darbojas jau 15 gadus.
Taču sarunā ar viņiem es uzzināju, ka ORF III ir 2,8 %. (...) Es saprotu, kāpēc viņi vēlas to apspiest.
Viņiem ir milzīgs budžets, un tas īsti neattaisno šo klāstu.
Un viņi vēlas to noslēpt šādā veidā. (...)
Un kā tagad darbojas propaganda un ko tā vēlas panākt?
Patiesībā tā vēlas panākt piekrišanu, proti, to, ko vēlas vara vai valdība.
Modē ir "ražošanas piekrišana".
Es saku: "Piekrišana ir safabricēta".
Tātad jūs ietekmējat cilvēkus tā, lai viņi piekristu tam, kam vēlaties, lai viņi piekristu.
Un kā tas darbojas?
Viss ir saistīts ar emocijām.
Tev vienmēr ir emocijas, jo tās izslēdz kritisko domāšanu, bloķē to.
Tas ir kaut kas ļoti bīstams, jo mēs nevaram pret to aizsargāties.
Tad informācija nonāk mūsu zemapziņā.
Un apziņa to nevar izslēgt. (...)
Tas, kas tiek darīts, ir diezgan ļauns, un tas notiek kopā ar cenzūru.
Jo, ja reiz esat ieprogrammējis cilvēkus noteiktā virzienā, jums ir jānovērš iespēja, ka viņi nevar
dzirdēt citu viedokli vai nonākt pie cita secinājuma.
Ir ļoti slaveni eksperimenti, ar kuriem var ietekmēt cilvēkus, lai tie rīkotos pretēji savai pārliecībai.
Taču, ja tikai viens cilvēks no testa grupas pēkšņi ieņem pretēju viedokli, viņi atkal lielā skaitā izstājas.
Tāpēc mēs visi tiekam cenzēti.
Tiek izveidots ļoti šaurs tā sauktais viedokļu koridors.
Tās ir emocijas. Un nav svarīgi, kādas emocijas.
Tie var būt diezgan pozitīvi, piemēram, entuziasms, eiforija u. tml., un tie visi ir iespējami.
Un tagad mums ir svarīgi, jo īpaši attiecībā uz klimatu, ka "es esmu viens no labajiem
puišiem, es esmu vislabprātīgākais klimata aizstāvis".
Tāpēc viņi visi spēlē kopā.
- Protams, ir arī negatīvas emocijas - naids, ļoti svarīgi.
Vissvarīgākā emocija domāšanas izslēgšanai ir bailes.
Tāpēc bailes vienmēr ir pirmā lieta, kas tiek radīta.
Pateicoties šiem mehānismiem, visi pārējie, kas tagad ir manā viedoklī, kur es tagad uzskatu, ka
man ir pareizais viedoklis, visi pārējie ir sliktie.
Tātad es esmu ar labajiem puišiem, bet pārējie ir sliktie puiši.
Un tas ir diezgan labi izspēlēts.
Viņi praktizē jau vairāk nekā 100 gadus.
Tas, protams, ir atkarīgs no mērķa grupām.
Tāpēc dažādi cilvēki uz ziņojumiem reaģē atšķirīgi.
Tomēr bailes ir kaut kas visaptverošs.
Jūs varat izmantot bailes, ja varat tās radīt, tas ir lieliski.
Tā uzreiz izslēdz kritisko domāšanu.
Izšķirošais faktors ir tas, ka viss ir pareizi jāapvieno.
Tad tiek panākts optimāls efekts.
Es esmu cilvēks, kurš dodas pie mūsu pretiniekiem.
Es apmeklēju pasākumus, ko organizē klimata sekta, kā es viņus saucu, klimata ajatollas.
Viņu prezentācijas ir veidotas tā, ka pirmais, ko viņi vienmēr dara, ir rada bailes.
Tik briesmīgi, klimata elle un viss, kas tuvojas, un plūdi palielinās.
Un tad seko nākamais solis. Un tad viņi saka: Mēs esam vainīgi.
Mēs patiesībā domājam, ka vainīgi esat jūs, t.i., tie, kas klausās. Tad visi jūtas vainīgi.
Un tad jūs sakāt: Bet tagad nāks Glābējs, Viņš jums pateiks, kas jums jādara.
Ir kaut kas, ko es varu palīdzēt šīs problēmas risināšanā.
Es varu palīdzēt nodrošināt, lai šī briesmīgā lieta nenotiktu.
Man vienkārši ir jāaizsargā klimats.
Man, piemēram, ir jābrauc ar elektromobili, jo es aizsargāju klimatu.
Un es esmu tas, kurš dara kaut ko labu, es esmu viens no labajiem puišiem.
Tāda ir būtība. Tā tas darbojas.
Esmu to klausījies vairākās lekcijās.
Tas patiešām ir diezgan brutāls NLP = neirolingvistiskā programmēšana.
Un cilvēki tiek tajā ievilkti.
Tad viņi ir briesmīgi laimīgi, ka ir sapratuši, cik tas ir bīstami.
Jūs vēlaties kaut ko darīt nākamās paaudzes labā. (...)
Un, kā jau es teicu, starp cilvēkiem, kas ir pareizi hipnotizēti, tā sakot, ir solidaritātes efekts, un viņi ir solidāri:
Mēs visi esam ļoti labi puiši, un mums ir - es atkārtoju - mums ir ļoti smagi jācīnās ar citiem. Un tagad, ļoti svarīgi:
Propagandu ir ļoti viegli atpazīt. Jūs uzreiz varat pateikt, ka tā ir propaganda.
Jo tas vienmēr ir saistīts ar emocijām. Jums ir jānovēro sevi.
Kad es uzklausu kādu ziņu vai ko citu, man sevi jāuzrauga.
Un, ja es reaģēju emocionāli, vienalga kā, tad tā ir propaganda.
Esmu apzināti pieņēmis lēmumu reaģēt emocionāli. Jo, kā jau teicu, tas bloķē manu domāšanu.
Pie tā ir nedaudz jāpierod. Tas patiešām ir jāsaprot.
Protams, atkārtošana ir ļoti svarīgs punkts.
Un ne tikai pastāvīgi, bet visos plašsaziņas līdzekļos vienlaicīgi.
Sinhronizācija, lai neviens cits viedoklis nebūtu zināms. Jo cilvēki, kas sirdī ir mazliet skeptiski,
varētu nekavējoties atteikties no vēlamā viedokļa.
Rezultātā tagad pastāv tikai viena patiesība, un, kā jau teicu, kritiski jautājumi nav
pieļaujami, jo viedokļu koridoru nevar atstāt.
(....) Labi, un tagad īstais casus belli.
Kā jau teicu, šī ir dokumentālā programma par mazo ledus laikmetu.
Pagājušā gada beigās (2023. gada 29. decembrī) tā ilga trīs ceturtdaļas stundas.
Un tas ir diezgan interesanti.
Tagad es atskaņošu šīs programmas pirmo minūti, ievadu:
"Šķiet, ka laikapstākļi ir sazvērējušies pret viņiem.
Cik ilgi turpināsies aukstie un mitrie laikapstākļi un ražas trūkums?
Un vai viņi visi saņems savus bērnus?
16. gadsimta beigās cilvēka un dabas attiecībās šķiet, ka nekas nav kārtībā.
Vīni satricina spēcīga zemestrīce, kas pat sabojā Svētā Stefana katedrāli.
Aukstuma periodi un ekstrēmi laikapstākļi padara mazo ledus laikmetu par izturības pārbaudījumu cilvēkiem.
Sabiedrības nemieri paver durvis uz Eiropas pašiznīcināšanos 17. gadsimta sākumā."
Redziet, tā ir katastrofu filma a la Rolands Emmerihs - ārkārtīgi emocionāli piesātināta, draudīgs scenārijs, bailes raisoša.
Tas patiesībā caurvij visu šo pilnmetrāžas filmu, kas sevi dēvē par "dokumentālo".
Tagad filmā vairākkārt tiek iestarpināti kadri ar tā sauktajiem "zinātniekiem". Tagad filmā
vairākkārt ir iekļauti tā sauktie "zinātniskie atklājumi".
Cilvēks (Rolands Veismans) ir svarīgs.
Tas ir iedomīgs cilvēks, jo viņš ir ORF ģenerāldirektors - es minēšu, kāpēc tas ir svarīgi.
Tātad mums ir šī katastrofas filma, un šie ir zinātniskie fakti.
Un šajā filmā - un tas ir mūsu sūdzības galvenais punkts - ir temperatūras diagrammas.
Pēc tam viņi tiek ievietoti studijā, kur uzstājas raidījuma vadītājs - šo emocionālo mākslas filmu vairākkārt
pārtrauc īsas sekvences - un pirmā grafika izskatās šādi: .
Tās ir pēdējo 2000 gadu temperatūras, un tās joprojām precīzi norāda periodus, proti, romiešu silto
periodu, viduslaiku silto periodu un mazo ledus laikmetu.
- Un tad tā ir hokeja nūja līdz četru lielumam, tā sakot, - tad tā diezgan strauji palielinās, un jūs varat redzēt arī krāsojumu.
- Pirmkārt, viss attēlojums ir tādā perspektīvā, ka tagadne tiek parādīta vēl lielāka, krāsojums - vermiļona
virzienā, un, ja uzmanīgi ieskatās, arī līnijas biezums, tā sakot, pieaug uz beigām.
Bet vēl sliktāk, kad viņš parāda pēdējos 12 000 gadus, tas izskatās šādi.
Jā, tas ir pilnīgi traki, un tas ir pat pārspēts, tā sakot.
Viņš kaut ko par to saka.
Viņš saka: "Pēdējais smaile šeit augšā, viņš domā šo, kas ir sarkans, tas ir mēs.
Viņš nesaka, ka, lūk, hronoloģiskā secība, mums ir jāsaka, ka, nē, viņš to saka.
Tas arī liek domāt, ka mēs esam tā cēlonis, ka mēs esam vainīgi.
Tas ir neticami, ka šīs līknes tur ir.
- Ja paskatās uz to mazliet rūpīgāk, uz tā ir arī uzraksts "Celsija grādi", kas ir diezgan smieklīgi - lai
jūs varētu redzēt, cik slikta ir amatniecības kvalitāte.
Ja paskatās uz skalu, tad vienreiz tas ir +1,4°, citreiz +1,5°.
Tātad tas neatbilst nekādiem zinātniskiem standartiem.
Ir svarīgi to uzsvērt, jo arī ORF ir pienākums nodrošināt kvalitatīvu darbu.
Tas ir noteikts tiesību aktos.
Lūk, kā tas izskatās.
Un ne tikai tur - tas ir šīs dokumentālās programmas, tā teikt, absolūtais kulminācijas punkts.
Tur ir daudz citu lietu, kas vispār neatbilst patiesībai.
Un tas bija iemesls, lai mēs teiktu: pagaidiet, tas ir tāds meli, tā ir tāda propaganda, mēs to tagad atspēkosim.
Un kā mums pret to cīnīties?
Austrijā ir tā sauktā publiskā sūdzība.
Tātad ikviens, kas uzskata, ka ORF nav ievērojusi Likumu par ORF, par ko es runāšu vēlāk, var iesniegt sūdzību
attiecīgajai iestādei, tā sauktajai Austrijas komunikāciju iestādei, ja viņš uzskata, ka ORF nav ievērojusi ORF likumu.
Viņam ir sešas nedēļas pēc programmas beigām, lai iesniegtu sūdzību.
Tas tiks nedaudz saasināts, jo sešu nedēļu laikā viņam ir jāsaņem 120 parakstu atbalsts.
Un parasti to ir vairāk, jo ORF norāda, ka 20 % no tiem ir nederīgi formālu iemeslu dēļ.
Ja mums ir liels atbalsts, kas nav pirmā ORF sūdzība, dažreiz mums ir pat 1000 parakstu.
Tāpēc mums klubā tā nav problēma.
Bet jums tas ir jāsavāc, jo cilvēkiem ir jāievada savs ORF iemaksas numurs.
Un, ja, piemēram, jūs dodaties uz pasākumu ar stendu un sakāt: "Šī ir mūsu sūdzība, lūdzu, parakstieties", cilvēki
labprāt parakstās, bet kas zina savu ORF iemaksas numuru?
Tagad jums viņiem ir jāpasaka, lūdzu, nosūtiet mums to pa e-pastu, un diemžēl divas trešdaļas cilvēku atkal ir izslēgti.
Tāpēc diemžēl viņi nevar nosūtīt savu numuru, lai gan ir parakstījušies.
Taču mēs parasti pārvaram šo formālo šķērsli.
Mums ir precīzi jānorāda, kurš tieši ORF likuma punkts vai pat apakšpunkts ir pārkāpts.
Un, protams, tad mums ir jānorāda sūdzības iemesli.
Kā jau teicu, man ir ļoti paveicies, ka esmu draugos ar dažiem ļoti labiem juristiem, kuri mums palīdz, lai mēs
varētu to pareizi noformulēt no juridiskā viedokļa, ne tikai no kritikas viedokļa, bet arī no juridiskā viedokļa.
Šī publiskā sūdzība ir tikko iesniegta.
Patīkami ir tas, ka tas nerada nekādas reālas izmaksas.
Tāpēc varat iesniegt sūdzību, nemaksājot nekādu maksu.
Nav arī pienākuma izmantot advokāta pakalpojumus.
Tātad, ja uzskatāt, ka esat pietiekami labs, varat to darīt.
Tas ir tikai personisks laika, nevis naudas ieguldījums.
Pēc tam, kad formālais šķērslis ir pārvarēts, KommAustria nosūta sūdzību ORF, un juristi sniedz paziņojumu.
- Tad es vai jurists uzraksta pretapgalvojumu, un tas tiek rakstveidā atkārtots vairākas reizes.
Tomēr vēlākais pēc sešiem mēnešiem šai iestādei - KommAustria - ir jāpieņem lēmums.
Austrijā to sauc par tā saukto "Bescheid".
- Tas ir juridiski svarīgi, jo jūs varat to apstrīdēt tagad - varat vērsties nākamajā instancē.
Sakot, ka lēmums ir šāds, bet vienmēr ir iespējams to pārsūdzēt.
Bet, pirms es pievērsīšos šim jautājumam, aplūkosim tuvāk Likumu par ORF.
Kāda ir faktiskā ORF misija?
Tagad varat to izlasīt. Citiem vārdiem sakot, visaptveroša informācija plašai sabiedrībai utt.
- Un tas ir tās galvenais uzdevums - komunicēt un popularizēt zinātni.
Tas ir viņa pienākums, ka viņš to dara. Un dažādas citas lietas.
Es to uz brīdi atstāšu.
Man nav svarīgi to detalizēti nolasīt.
Es tik un tā vienmēr uzsvēru svarīgākos vārdus.
Turklāt ir arī ļoti skaidri norādījumi par to, kā jāstrukturē programma.
Un objektīva atlase jau ir augšgalā.
Tātad vārds mērķis parādās pirmo reizi.
Un tad tajā ir teikts, ka ir jābūt pārstāvētiem arī kritiskiem viedokļiem.
Dažādības ņemšana vērā.
Tas ir noteikts tiesību aktos.
Tālāk tekstā atkal teikts: Komentāri, analīzes utt. Objektivitātes principi.
- Atkal izskan vārds - objektivitāte.
Un tad ir vēl citi apakšpunkti par to, kā organizēt saturu.
Tagad tajā ir rakstīts "kvalitāte".
Tāpēc es to pieminēju grafikā. Tas ir joks, tā grafika.
Piemēram, šīs grafikas datu avots nav norādīts.
Jūs zināt, ka (...) es nevaru tur ievietot jebkuru grafiku.
- Tad viņam ir jābūt vispusīgam, neatkarīgam, bezpartejiskam, un atkal vārds objektivitāte, viņam ir rūpīgi jāpārbauda patiesība
un arī izcelsme, un viņam ir jāturas pie saprotamiem faktiem.
Un - tai ir jāveicina iedzīvotāju izglītība.
Tagad viss ir lieliski.
Ja viņš to izdarītu, mums Austrijā būtu patiešām lielisks medijs.
Bet tas nav tas, ko viņš dara!
Tagad mēs nonākam pie lietas būtības.
- Pastāv tā sauktā pārsūdzības procedūra, t. i., 1. iestāde. KommAustria pieņem lēmumu vēlākais pēc sešiem mēnešiem.
- Un tad mēs vienmēr dodamies uz 2. instanci.
Ja ORF zaudē, tas pārsūdzas nākamajā instancē.
Tā ir tā sauktā Federālā administratīvā tiesa.
Un, ja es vai mūsu klubs zaudē, mēs vienmēr pārejam uz nākamo instanci.
Un tas patiesībā ir diezgan labi.
Šo žūriju veido trīs tiesneši.
Tas ir ierakstīts burtiski.
Var pieaicināt lieciniekus, un tiesas izmaksas atkal ir neticami zemas, proti, tikai 30 eiro.
Vienīgā problēma ir jūsu pašu izmaksas.
Pat tad, ja jūs uzvarat, jums ir jāsedz tiesāšanās izdevumi, ja jums ir eksperti un tamlīdzīgi izdevumi.
Diemžēl Austrijā tā tas ir.
Taču tā tas ir arī ar krimināltiesībām Austrijā.
Tad ir augstāka vara - tā ir augstākā vara.
Austrijā to vienmēr sauc par tiesu.
Šajā gadījumā tā ir Administratīvā tiesa, un paralēli tai ir Konstitucionālā tiesa, kas faktiski ir neatkarīga un
kurā jūs varat, piemēram, iesniegt sūdzību par to, ka daži ORF likuma noteikumi neatbilst konstitūcijai.
Tātad mēs nevis tieši uzbrūkam šim jautājumam, bet gan sakām, ka šis pamatregulējums nav konstitucionāls.
Vai arī procesā ir kļūdas.
Jūs joprojām varat to pieņemt.
Arī šī ir vēl viena tiesa.
Tā ir augstākā tiesa vispār - Konstitucionālā tiesa, augstākā tiesa no visām tiesām.
Kāda ir mūsu pieredze?
Tātad šī nav pirmā lieta, šī klimata lieta, ko mēs veicam pret ORF.
(= KommAustria) ir ļoti stingri formālie kritēriji, ar šiem parakstiem un visādām
citām lietām - un nepārprotami ir par labu ORF.
Tāpēc viņš cenšas pēc iespējas vairāk bloķēt sūdzību.
Viņš atrod visdažādākos argumentus, kāpēc tagad tas būtu jāuzskata citādi, nekā to redz sūdzības iesniedzēji.
Otrajā instancē, Federālajā administratīvajā tiesā, mums ir ļoti laba pieredze - vismaz ar tiem
tiesnešu senātiem, ar kuriem man ir bijusi darīšana.
Tur strādā aptuveni 35 tiesneši. Ir diezgan daudz senātu, un tie ir neitrāli.
Arī procedūra ir tāda, ka viņi nemēģina to ietekmēt.
Tiesās tas ir ļoti bieži sastopams.
Tiesnesis faktiski var noteikt tiesvedības iznākumu, ja jūs virzīsiet tiesvedību noteiktā virzienā.
Mūsu administratīvajās tiesās ir diezgan izplatīts gadījums, kad pierādījumi tiek vienkārši noraidīti
vai liecinieki, tā sakot, vienkārši netiek pilnvaroti.
Taču mana pieredze Federālajā administratīvajā tiesā ir ļoti neitrāla.
Bet tagad tas kļūst problemātiski.
Visas mūsu tiesas, t.i., augstākās tiesas, ir politizētas.
Un tas faktiski likvidē tiesiskumu daudzās jomās.
Jo, ja augstākās amatpersonas, kas pieņem galīgo lēmumu, vairs nav īstas vai, teiksim, ir apšaubāms, vai tās patiešām ir
objektīvas un neatkarīgas, tas, protams, ir ļoti problemātiski.
Īpaši Satversmes tiesa. Tā ir skaidri politizēta.
Un, kā jau teicu, galvenais jautājums ir, vai tā vispār var būt neatkarīga?
Un es gribētu ļoti īsi parunāt par Konstitucionālo tiesu.
Tajā ir 14 tiesneši, tādi viņi ir.
Un tas, kā jau teicu, tagad ir ļoti aizraujoši.
Tagad cilvēki domā, ka Konstitucionālajā tiesā strādā labākie tiesneši valstī. Tā tas nebūt nav.
Starp viņiem nav neviena bijušā tiesneša!
Tas patiesībā ir neticami.
Bet tā tas ir.
Viņiem jābūt juridiski zinošiem.
Es domāju, ka viņiem ir jābūt ieguvušiem arī kādu grādu - jurista grādu.
Viņu vidū ir daudz augstskolu profesoru, t.i., tādu, kas kādreiz ir vadījuši vai joprojām
aktīvi darbojas kādā juridiskajā institūtā.
Un tajā ir daudz ierēdņu, kuri ir juristi administrācijā vai - un tas ir vissliktākais - kuri strādā
vai ir strādājuši tieši politiskā amatā ministrijās.
Tas ir ļoti tuvs šo amatpersonu kontakts ar politiku.
Sliktākais ir tas, ka ir iesaistīti juristi, no kuriem daži savā darbā pārstāv politiķus vai politiskās partijas.
Tāpēc ir pilnīgi skaidrs, ka mūsu Konstitucionālajai tiesai ir ļoti dramatiska politiska ievirze.
Un to var piešķirt partijām, jo partijām ir tiesības iesniegt priekšlikumus - un viss, ko tās ierosina, tiek apstiprināts.
Tātad jūs varat redzēt, kā Austrijā pēdējo 20 gadu laikā ir sadalīta vara un kādas valdības ir bijušas.
Un tad viņi visus savus kandidātus, tā sakot, iestumj Satversmes tiesā.
Godīgi sakot, tas ir ļoti, ļoti problemātiski, jo - vai viņi tiešām izdara neitrālus spriedumus?
Piemēram, nesen šādi beidzās lieta, kuru mēs uzvarējām pirmajā instancē un otrajā instancē.
Šī ir trīs tiesnešu kolēģija. Super spriedums, 24 lappuses.
Un tad ORF vērsās Konstitucionālajā tiesā.
Advokāti teica: labi, mēs faktiski zaudējām faktisko tiesvedību.
Mēs vēršamies Konstitucionālajā tiesā, kas ir politiski okupēta, un tā atceļ
Administratīvās tiesas spriedumu ar neprātīgu pamatojumu.
Kad tos lasāt, jūs domājat sev: "Ko viņi atkal ir smēķējuši?" Tas ir neticami, kā likums patiesībā - man
tagad jābūt uzmanīgam - kā tiesiskums vairs nedarbojas.
Es negribu runāt par likuma sagrozīšanu, bet tas ir neticami, kādi attaisnojumi pēkšņi tiek sniegti.
Bet viens jurists, ar kuru man ir laba sadarbība, tagad mēģinās vērsties Eiropas Kopienu
Tiesā pret Austrijas Konstitucionālo tiesu.
Jo mums joprojām ir šie līdzekļi.
Tas ir patiešām neticami, kā daži no ... un diemžēl izšķirošā ir augstākā instance.
Tāpat, kurš ir ietekmīgākais cilvēks valstī?
Tas, kurš izsludina ārkārtas stāvokli. Tas bija mūsu veselības ministrs koronavīrusa krīzes laikā.
Tagad viņš pēkšņi izsludina ārkārtas stāvokli, un viss tiek atcelts. Tātad ārkārtas situācijā konstitūcija vairs nav spēkā.
Ko mēs vēl darām, es jau teicu .....
Cienījamie skatītāji - zem šīs programmas jūs atradīsiet saiti uz prezentāciju pilnā garumā.
Izmantojot šo iespēju, vēlamies pateikties runātājam Dr. Bernhard Strehl un platformām EIKE, Heartland Institute un CFACT.