Ponovno je treba poročati o neustreznem poročanju v prikazanem dokumentarnem filmu ORF.
Na "Mednarodni konferenci o podnebju in energiji" 2024 na Dunaju so se udeleženci seznanili z manipulativnim
podnebnim novinarstvom, h kateremu je zavezan tudi ORF.
Ob tej konferenci
Kla.TV danes objavlja odlomke iz poučnega predavanja Dr. Bernharda Strehla, podjetnika in fizika,
specializiranega za atomsko in radiacijsko fiziko.
S svojimi več kot 50 utemeljenimi predavanji o podnebju je postal rdeča krpa avstrijskih raziskovalcev podnebja.
Med koronavirusno krizo so Strehl in njegovi prijatelji ustanovili združenje IMMUN v dvojnem smislu - medicinskem in pravnem.
S številnimi pravnimi intervencijami na upravnem sodišču je Strehl spoznal, da ni treba biti odvetnik, da
lahko nekoga zastopaš na upravnem sodišču v Avstriji.
Po lastnih besedah je brezplačno zastopal že veliko ljudi in do zdaj pridobil izkušnje v več kot 20 postopkih.
Strehl je znan po svojih jasnih razkritjih.
Zato ga ves avstrijski tisk skuša utišati z besedami, kot sta nacist in desničarski radikalec. Kako
torej deluje podnebna propaganda v osrednjih medijih?
Oglejte si izjemno informativno predstavitev Dr. Strehla v skrajšani različici z naslovom:
Podnebna propaganda v Avstriji. Nasprotujemo.
(Bernhard Strehl:) ... ta beseda "podnebno ogrevanje" obstaja šele od konca korona krize.
Nenadoma se je pojavila beseda, vsaj pri nas v Avstriji, klimatsko ogrevanje.
Prej se je vedno imenovalo globalno segrevanje.
Tako je že od 80. let prejšnjega stoletja.
Nato je nenadoma postal nekoliko šibkejši.
Nato se je nenadoma začelo govoriti o podnebnih spremembah.
Domnevam, da je pri tem določeno vlogo odigral tudi Climategate. Tudi nekateri množični mediji so namreč
spoznali, da je s podnebnimi znanostmi nekaj narobe.
V zadnjem času se je to še povečalo do skrajnosti. Zdaj imamo podnebno segrevanje in podnebni pekel.
In generalni sekretar ZN Guterres je dobil torto - "globalno kuhanje".
Tukaj navajam njegov stavek:
"Obdobja globalnega segrevanja je konec. Začelo se je obdobje globalnega kuhanja."
Imam izvirnik.
Zdaj vam bom pokazal, kaj je takrat zares rekel:
"Obdobje globalnega segrevanja se je končalo.
Prišlo je obdobje globalnega vrelišča.
Zrak je nedihljiv.
Vročina je neznosna.
Raven dobičkov iz fosilnih goriv in podnebnega neukrepanja pa je nesprejemljiva."
(...) Vendar je povedal le nekaj stvari.
"Zrak je nedihljiv. In vročina je neznosna."
In kar me je najbolj presenetilo: To je povedal pred celotno Generalno skupščino ZN julija lani (2023).
Prisotni so bili tudi številni mediji, kar je bilo preprosto sprejeto.
Nihče ni rekel ničesar.
In zdaj bi rad citiral Willa Happerja: "Kaj je kadil?"
Pojdimo naprej.
Relativno nova beseda je tudi podnebna kriza.
Zdaj je vse samo kriza.
In tudi jaz sem zanikovalec podnebne krize v vseh avstrijskih medijih.
In vsi tisti, ki zdaj pravijo, počakajte, to bi lahko bilo malo drugače, so takoj
označeni za zanikovalce, zanikovalce podnebne krize.
Natančno vemo, zakaj se to uporablja.
To se seveda uporablja zato, ker obstajajo zanikovalci holokavsta in smo postavljeni v isti kot.
V nemško govorečem svetu imamo nekaj zelo zahrbtnega.
To je tako imenovana mreža za podnebno novinarstvo.
Tam dela več sto novinarjev in medijskih delavcev.
Določa, katere besede je treba uporabiti.
Podnebne spremembe se ne uporabljajo več, saj so preveč neškodljive.
Uporabiti je treba besedo podnebna kriza.
Tako boste dobili nekakšen slovar dovoljenih formulacij, da bo besedilo čim bolj dramatično.
To omenjam zato, ker so pri tem sodelovali tudi uredniki ORF.
Nato pa bomo prešli na vprašanje, zakaj je to pomembno. (...)
In potem so tu seveda družbeni mediji, kjer so zlasti mladi bolj ali manj zaprti in vse dobijo samo iz družbenih medijev.
Tudi v Avstriji imamo alternativne medije.
(...) Imajo zelo dobro ponudbo.
Vendar se splošna javnost teh medijev izogiba, saj so tudi oni kaznovani kot desničarski skrajneži.
Najhuje v Avstriji pa je v šolah in na univerzah.
Čista propaganda, indoktrinacija in ideologija...
To je neverjetno.
Neverjetno, kaj se dogaja!
Zato sploh ne razumem, kako je to mogoče. Zame to niso več univerze.
Še vedno sem študiral na univerzi, na Tehnični univerzi na Dunaju.
Toda to, kar se dogaja danes, pravzaprav odkar so v Bologni uvedli ta sistem, to zame niso več univerze.
Ker svoboda raziskovanja in svoboda poučevanja ne obstajata več, vsaj ne od Corone naprej.
Zdaj bi rad na kratko omenil državno radiotelevizijo, ker proti njej ukrepamo.
Pri nas se imenuje Österreichischer Rundfunk - ORF.
In ima te kanale: ORF1, ORF 2 in ORF III.
Tu lahko še vedno zelo dobro sprejemate državne medije iz Nemčije in seveda tudi številne zasebne kanale.
Rad bi samo pokazal - to je letošnja raziskava, doseg teh postaj iz marca.
Zdaj jih je približno 40.
Če si podrobneje ogledamo prvih deset, lahko to ugotovimo:
ORF 2 ima največji doseg, saj ga vsak dan spremlja 20 % Avstrijcev.
To pa zato, ker so na sporedu tako imenovane "novice".
Zato je tu tako rekoč na mestu racionalna propaganda.
ORF 1 je drugi.
In potem je zanimivo, res zanimivo, kritični kanal ServusTV je na tretjem mestu, enako kot ZDF.
In če pogledate podrobneje, ugotovite, da manjka ORF III.
S temi ljudmi sem govoril po telefonu, da bi izvedel, zakaj. Obstaja podjetje, ki zbira te podatke. Zakaj ni vključen ORF III?
Z lepim izgovorom, ker gre za zelo drag, majhen kanal ORF: "Je tako mlad, da ga je treba zaščititi pred pritiskom kvot."
Deluje pa že 15 let.
V pogovoru z njimi sem izvedel, da je delež ORF III 2,8 %. (...) Zavedam se, zakaj želijo to potlačiti.
Imajo ogromen proračun, ki sploh ne upravičuje tega razpona.
In to želijo prikriti na ta način. (...)
In kako propaganda deluje zdaj in kaj želi doseči?
Pravzaprav želi doseči soglasje - in sicer za to, kar želi oblast ali vlada.
Beseda se glasi "soglasje za izdelavo".
Jaz pravim: "Soglasje je izmišljeno".
Na ljudi vplivate tako, da se strinjajo s tem, kar želite, da se strinjajo.
In kako to deluje?
Vse je povezano s čustvi.
Čustva imate vedno v sebi, saj izklopijo kritično mišljenje, ga blokirajo.
To je nekaj zelo nevarnega, saj se pred tem ne moremo braniti.
Informacije se nato prenesejo v našo podzavest.
In zavest ga ne more izklopiti. (...)
To, kar se počne, je precej zlobno in je v povezavi s cenzuro.
Ko namreč ljudi že vnaprej usmerite v določeno smer, jim morate preprečiti, da bi slišali
drugačno mnenje ali prišli do drugačnega zaključka.
Obstajajo zelo znani poskusi, s katerimi lahko vplivate na ljudi, da delujejo v nasprotju s svojimi prepričanji.
Če pa je le ena oseba v testni skupini nenadoma nasprotnega mnenja, jo spet v velikem številu zapustijo.
Zato nas vse cenzurirajo.
Ustvarjen je zelo ozek tako imenovani mnenjski koridor.
Gre za čustva. In ni pomembno, katera čustva.
Ti so lahko zelo pozitivni, na primer navdušenje, evforija in podobno, kar je vse mogoče.
In kar je za nas zdaj pomembno, zlasti ko gre za podnebje, je to, da "sem eden od dobrih
fantov; sem najbolj dobro vzgojen zaščitnik podnebja".
Zato vsi igrajo skupaj.
- Seveda obstajajo tudi negativna čustva - sovraštvo, zelo pomembno.
Najpomembnejše čustvo za izklop razmišljanja je strah.
Zato je strah vedno prva stvar, ki se pojavi.
Zaradi teh mehanizmov so vsi drugi, ki so zdaj mojega mnenja, kjer sem zdaj jaz mnenja, da imam pravo mnenje, vsi drugi slabi.
Torej sem na strani dobrih fantov, drugi pa so slabi fantje.
In to se je dobro odigralo.
Svojo dejavnost opravljajo že več kot 100 let.
To je seveda odvisno od ciljnih skupin.
Zato se različni ljudje različno odzivajo na sporočila.
Vendar je strah nekaj vseobsegajočega.
Strah lahko uporabite, če ga lahko ustvarite, je to odlično.
Takoj izklopi kritično mišljenje.
Odločilno je, da morate vse pravilno kombinirati.
Tako boste dosegli optimalen učinek.
Sem človek, ki hodi k našim nasprotnikom.
Obiskujem dogodke, ki jih organizira podnebna sekta, podnebni ajatoli, kot jim pravim.
Njihove predstavitve so strukturirane tako, da je prva stvar, ki jo vedno naredijo, ustvarjanje strahu.
Podnebni pekel in vse, kar se dogaja, je tako grozno, poplave pa se povečujejo.
Sledi naslednji korak. In potem rečejo: Mi smo krivi.
Pravzaprav pomeni, da ste krivi vi, torej tisti, ki poslušate. Potem se vsi počutijo krive.
In potem rečete: "Toda zdaj prihaja Odrešenik, ki vam bo povedal, kaj morate storiti.
K reševanju problema lahko prispevam tudi jaz.
Pomagam lahko zagotoviti, da se ta strašna stvar ne bo zgodila.
Samo zaščititi moram podnebje.
Na primer, voziti moram električni avtomobil, ker s tem varujem podnebje.
In jaz sem tisti, ki počne nekaj dobrega, jaz sem eden od dobrih fantov.
To je bistvo. Tako deluje.
To sem poslušal na več predavanjih.
To je res brutalno NLP = nevrolingvistično programiranje.
Ljudje so v to potegnjeni.
Nato so strašno srečni, ker so spoznali, kako nevarno je to.
Želite narediti nekaj za naslednjo generacijo. (...)
In kot sem rekel, med ljudmi, ki so bili pravilno hipnotizirani, tako rekoč obstaja učinek solidarnosti in so solidarni:
Vsi smo super dobri fantje in se moramo - ponavljam - zelo trdo boriti proti drugim. In zdaj, kar je zelo pomembno:
Propagando je zelo lahko prepoznati. Takoj lahko ugotovite, da gre za propagando.
Ker gre vedno za čustva. Opazovati moraš sebe.
Ko slišim sporočilo ali kaj podobnega, se moram paziti.
In če se odzovem čustveno, ne glede na to, kako, potem je to propaganda.
Zavestno sem se odločil, da se bom odzval čustveno. Ker, kot sem rekel, to blokira moje razmišljanje.
Na to se moraš malo navaditi. Tega se moraš res zavedati.
Seveda je ponavljanje zelo pomembna točka.
In to ne le nenehno, temveč v vseh medijih hkrati.
Sinhronizacija, tako da ne pride do izraza nobeno drugo stališče. Kajti ljudje, ki so po srcu malce
skeptični, bi lahko takoj opustili želeno mnenje.
Zato zdaj obstaja samo ena resnica in, kot sem rekel, kritična vprašanja se ne smejo
pojaviti, ker ni mogoče zapustiti koridorja mnenj.
(....) Dobro, zdaj pa pravi casus belli.
Kot sem že dejal, gre za dokumentarno oddajo o mali ledeni dobi.
Konec lanskega leta (29. decembra 2023) je trajala tri četrt ure.
To je zelo zanimivo.
Zdaj bom predvajal prvo minuto, uvod v to oddajo:
"Zdi se, da se je vreme zarotilo proti njim.
Kako dolgo bo trajalo hladno in vlažno vreme ter neuspeh pridelka?
In ali bodo vsi dobili svoje otroke?
Zdi se, da v odnosu med človekom in naravo ob koncu 16. stoletja nič ni v redu.
Dunaj strese močan potres, ki poškoduje tudi katedralo svetega Štefana.
Mrzla obdobja in ekstremni vremenski dogodki so malo ledeno dobo naredili za vzdržljivo preizkušnjo za ljudi.
Nemir v družbi odpira vrata samouničenju Evrope v začetku 17. stoletja."
Gre za film katastrofe v slogu Rolanda Emmericha - izjemno čustveno nabit, grozeč scenarij, ki vzbuja strah.
In to pravzaprav poteka skozi celoten celovečerni film, ki sam sebe imenuje "dokumentarec".
V film so zdaj večkrat vključeni prizori s tako imenovanimi "znanstveniki". V film so zdaj
vključene tako imenovane "znanstvene ugotovitve".
Človek (Roland Weißmann) je pomemben.
To je nečimrni človek, saj je generalni direktor ORF - omenil bom, zakaj je to pomembno.
Film o nesreči je bil posnet, to pa so znanstvena dejstva.
V tem filmu - in to je glavna točka naše pritožbe - so temperaturni diagrami.
Nato jih postavijo v studio, kjer se pojavi voditelj - ta čustveni celovečerni film večkrat prekinejo
kratki prizori - in prva grafika je videti takole:
To so temperature v zadnjih 2000 letih in še vedno nam natančno določajo obdobja, in sicer rimsko toplo
obdobje, srednjeveško toplo obdobje in malo ledeno dobo.
- In potem, to je hokejska palica do števila štiri, tako rekoč, - potem se precej močno poveča in vidite tudi obarvanost.
- Najprej je celotna upodobitev v taki perspektivi, da je sedanjost prikazana še večja, obarvanost pa je v
smeri vermiliona - in če pogledate pozorno, se proti koncu tako rekoč poveča tudi debelina črte.
Še huje pa je, ko prikaže zadnjih 12.000 let, je videti takole.
Da, to je popolnoma noro in je tako rekoč celo preseženo.
Nekaj pove o tem.
Pravi: "Zadnja špica tukaj zgoraj, misli na to, ki je vsa rdeča, to smo mi.
Ne reče, da je to kronološko zaporedje, da moramo reči, da je to, ne, to reče on.
Prav tako namiguje, da smo za to krivi sami, da smo zdaj krivi mi.
Neverjetno je, da so te krivulje tam.
- Če si ga ogledate malo podrobneje, na njem smešno piše tudi stopinje Celzija - tako lahko vidite, kako slaba je izdelava.
Če pogledate lestvice, je enkrat +1,4°, drugič +1,5°.
To torej ne ustreza nobenim znanstvenim standardom.
To je treba poudariti, ker je tudi ORF dolžan zagotavljati kakovostno delo.
To zahteva zakon.
Tako je videti.
In ne samo to - to je tako rekoč absolutni vrhunec tega dokumentarnega programa.
V njem je še veliko drugih stvari, ki sploh niso resnične.
In to je bil razlog, da smo rekli: počakajte trenutek, to je takšna laž, to je takšna propaganda, zdaj se ji bomo uprli.
In kako se temu zoperstaviti?
V Avstriji obstaja tako imenovana javna pritožba.
Tako lahko vsakdo, ki meni, da ORF ni ravnal v skladu z zakonom o ORF, o katerem bom govoril pozneje, vloži pritožbo pri pristojnem
organu, tako imenovanem avstrijskem uradu za komunikacije.
Pritožbo lahko vloži v šestih tednih po oddaji.
To se bo nekoliko zaostrilo, saj mora v teh šestih tednih zbrati 120 podpisov podpore.
Običajno jih moraš imeti več, saj ORF nato sporoči, da je 20 odstotkov od njih neveljavnih iz formalnih razlogov.
Kadar imamo veliko podporo, kar ni prva pritožba ORF, imamo včasih tudi 1 000 podpisov.
Zato v klubu s tem nimamo težav.
Vendar morate to zbrati skupaj, saj morajo ljudje vnesti svojo številko prispevka ORF.
Če greste na primer na dogodek s stojnico in rečete: "To je naša pritožba, prosimo, podpišite jo," se ljudje z veseljem
podpišejo - toda kdo pozna njihovo številko prispevka ORF?
Zdaj jim morate reči, prosimo, pošljite nam ga po elektronski pošti, in na žalost imamo spet dve tretjini ljudi zunaj.
Zato žal ne morejo poslati svoje številke, čeprav so se podpisali.
Vendar to formalno oviro običajno premagamo.
Natančno moramo navesti, kateri odstavek ali celo pododstavek zakona o ORF je bil kršen.
Seveda moramo pritožbo utemeljiti.
Kot sem rekel, imam veliko srečo, da sem prijatelj z nekaterimi zelo dobrimi pravniki, ki nam pri tem pomagajo, da
lahko to pravilno oblikujemo s pravnega vidika, ne samo z vidika kritike, ampak tudi s pravnega vidika.
Ta javna pritožba je bila pravkar vložena.
Lepo je, da to ne povzroča nobenih dejanskih stroškov.
Tako lahko vložite pritožbo, ne da bi plačali kakršno koli pristojbino.
Prav tako ni treba imeti odvetnika.
Če menite, da ste dovolj dobri, lahko to storite.
Gre le za osebno naložbo časa, ne denarja.
Ko je formalna ovira premagana, KommAustria pošlje pritožbo ORF, odvetniki pa podajo izjavo.
- Nato jaz ali odvetnik napišemo nasprotno izjavo, ki se v pisni obliki večkrat ponovi.
Vendar mora ta organ, KommAustria, najkasneje v šestih mesecih sprejeti odločitev.
To se v Avstriji imenuje "Bescheid".
- To je pravno pomembno, saj se lahko zdaj borite proti temu - lahko se obrnete na naslednjo instanco.
Recimo, da je to odločitev, vendar je vedno na voljo pritožbeni postopek.
Preden pa se lotim tega, si podrobneje oglejmo zakon o ORF.
Kakšno je dejansko poslanstvo ORF?
To si lahko zdaj preberete. Z drugimi besedami, izčrpne informacije za širšo javnost itd.
- To je njeno temeljno poslanstvo, saj je to komuniciranje in promocija znanosti.
To je njegova dolžnost, da to stori. In še marsikaj drugega.
Nekaj časa bom ostal pri tem.
Ni pomembno, da to podrobno preberem.
Vseeno sem vedno poudaril pomembne besede.
Poleg tega obstajajo tudi zelo jasna navodila o tem, kako naj bo program strukturiran.
In objektivna izbira je že na vrhu.
Prvič se pojavi beseda cilj.
Nato pa pravi, da morajo biti zastopana tudi kritična mnenja.
Upoštevanje raznolikosti.
To zahteva zakon.
V nadaljevanju je ponovno navedeno: Komentarji, analize itd. Načela objektivnosti.
- Ponovno se pojavi beseda objektivnost.
V nadaljevanju so še drugi pododdelki o tem, kako organizirati vsebino.
Zdaj piše kakovost.
Zato sem ga omenil v grafiki. To je šala, grafika.
Na primer, podatki za ta grafični prikaz niso navedeni kot vir.
Veste, da (...) ne morem vstaviti katere koli grafike.
- Potem mora biti celovit, neodvisen, nestrankarski in še enkrat beseda objektivnost, skrbno mora preverjati
resnico in tudi izvor ter se držati razumljivih dejstev.
In - prispevati mora k izobraževanju prebivalstva.
Zdaj je vse pravzaprav odlično.
Če bi to storil, bi imeli v Avstriji res odličen medij.
Vendar tega ne počne!
Sedaj smo prišli do bistva.
- Obstaja tako imenovani pritožbeni postopek, tj. prvi organ. KommAustria odloči najpozneje po šestih mesecih.
- In potem gremo vedno na drugo stopnjo.
Če ORF izgubi, se pritožuje na naslednjo stopnjo.
To je tako imenovano Zvezno upravno sodišče.
In če jaz ali naš klub izgubimo, vedno nadaljujemo v naslednjem krogu.
In to je pravzaprav zelo dobro.
To je žirija treh sodnikov.
Zapisana je dobesedno.
Priče so lahko imenovane, sodni stroški pa so ponovno izjemno nizki, in sicer le 30 evrov.
Edina težava so vaši stroški.
Tudi če zmagaš, ostaneš z njimi obremenjen - z lastnimi sodnimi stroški, če imaš strokovnjake in podobno.
Na žalost je v Avstriji tako.
To velja tudi za kazensko pravo v Avstriji.
Potem obstaja višja oblast - to je najvišja oblast.
V Avstriji se to vedno imenuje sodišče.
V tem primeru je to upravno sodišče, vzporedno z njim pa obstaja tudi ustavno sodišče, ki je dejansko neodvisno
in kjer se lahko na primer pritožite, da nekatere določbe zakona o ORF niso v skladu z ustavo.
Torej zadeve ne napadamo neposredno, temveč trdimo, da ta temeljna ureditev ni v skladu z ustavo.
Ali pa ima postopek tudi napake.
Še vedno jo lahko sprejmete.
To je tudi drugo sodišče.
To je najvišje sodišče na splošno - ustavno sodišče, najvišje sodišče med vsemi.
Kakšne so naše izkušnje?
Torej to ni prvi primer, ta podnebni primer, ki ga vodimo proti ORF.
(= KommAustria) ima zelo stroga formalna merila, s temi podpisi in vsemi drugimi stvarmi - in je očitno naklonjena ORF.
Zato poskuša pritožbo čim bolj blokirati.
Najde najrazličnejše argumente, zakaj naj bi se to zdaj obravnavalo drugače, kot to vidijo pritožniki.
Na drugi stopnji, na Zveznem upravnem sodišču, imamo zelo dobre izkušnje - vsaj s senati sodnikov, s katerimi sem imel opravka.
Tam dela približno 35 sodnikov. Obstaja kar nekaj senatov, ki so nevtralni.
Postopek je tudi tak, da na to ne poskušajo vplivati.
To je na sodiščih zelo pogosto.
Sodnik lahko dejansko določi izid postopka, če ga usmerite v določeno smer.
Na naših upravnih sodiščih je precej pogosto, da se dokazi preprosto zavrnejo ali da se priče tako rekoč ne pooblastijo.
Vendar so moje izkušnje na Zveznem upravnem sodišču zelo nevtralne.
Toda zdaj je to vse bolj problematično.
Naša sodišča, tj. najvišja sodišča, so vsa spolitizirana.
S tem se na številnih področjih dejansko odpravlja vladavina prava.
Kajti če najvišji uradniki, ki sprejemajo končne odločitve, potem niso več zares, ali recimo - če je vprašljivo, ali so
zares objektivni in neodvisni, je to seveda zelo problematično.
Zlasti Ustavno sodišče. To je očitno spolitizirano.
In kot sem že dejal, je veliko vprašanje, ali je sploh lahko neodvisna.
Na kratko bi rad spregovoril o Ustavnem sodišču.
Sestavlja ga 14 sodnikov.
In to je zdaj zelo razburljivo, kot sem rekel.
Ljudje zdaj mislijo, da so najboljši sodniki v državi zaposleni na Ustavnem sodišču. To nikakor ni tako.
Med njimi ni niti enega nekdanjega sodnika!
To je pravzaprav neverjetno.
Vendar je tako.
Imeti morajo pravno znanje.
Mislim, da morajo imeti tudi diplomo iz prava.
Med njimi je veliko univerzitetnih profesorjev, torej tistih, ki so nekoč vodili pravni inštitut ali so še vedno aktivni.
V njej je veliko javnih uslužbencev, ki so pravniki v upravi - ali, kar je najhuje, ki delajo ali so
delali neposredno v politični vlogi na ministrstvih.
Gre za zelo tesno povezanost teh uradnikov s politiko.
Najhuje pa je, da so pri tem udeleženi odvetniki, od katerih so nekateri pri svojem delu
predstavniki politikov ali političnih strank.
Zato je povsem jasno, da ima naše ustavno sodišče zelo dramatične politične poteze.
To se lahko dodeli strankam, saj imajo stranke pravico dajati predloge - in vse, kar predlagajo, je odobreno.
Tako lahko vidite, kako je bila v Avstriji v zadnjih 20 letih porazdeljena oblast in katere vlade so bile v Avstriji.
In potem vse svoje kandidate tako rekoč potisnejo pred ustavno sodišče.
To je zelo, zelo problematično, če sem iskren, ker - ali res podajajo nevtralne sodbe?
Nedavno se je na primer tako končal primer, ki smo ga dobili na prvi in drugi stopnji.
To je senat treh sodnikov. Super sodba, 24 strani.
ORF se je obrnila na ustavno sodišče.
Odvetniki so rekli: "Okej, dejansko smo izgubili dejanski postopek.
Obrnemo se na ustavno sodišče, ki je politično zasedeno, in to razveljavi sodbo upravnega sodišča z noro utemeljenimi razlogi.
Ko jih berete, si mislite: "Kaj so spet kadili?" Neverjetno je, kako pravo dejansko - zdaj moram
biti previden - kako pravna država ne deluje več.
Nočem govoriti o tem, da se zakon upogiba, vendar je neverjetno, kakšne utemeljitve se nenadoma pojavijo.
Toda odvetnik, s katerim dobro sodelujem, bo zdaj poskušal naše avstrijsko ustavno sodišče postaviti pred Evropsko sodišče.
Ker imamo še vedno na voljo ta sredstva.
Res je neverjetno, kako so nekateri ... in na žalost je najvišja instanca odločilna.
Kdo je najmočnejši človek v državi?
Tisti, ki razglasi izredne razmere. To je bil naš minister za zdravje med krizo zaradi koronavirusov.
Zdaj nenadoma razglasi izredne razmere in vse je ukinjeno. V izrednih razmerah torej ustava ne velja več.
Kaj še počnemo, že sem rekel .....
Spoštovani gledalci - pod programom boste našli povezavo do predstavitve v celoti.
Ob tej priložnosti bi se radi zahvalili govorniku Dr. Bernhardu Strehlu ter platformam EIKE, Heartland Institute in CFACT.