Alternativní WEF - Podstata 9 hodin formativních soudobých dějin.
Na alternativním WEF v Praze se sešla řada osobností osvícenské scény.
Alternativní WEF je protipólem Velkého resetu, alternativním think tankem pro svobodný svět zítřka.
Kla.TV přináší esenci historických projevů, vzrušující diskusní panely a exkluzivní rozhovory.
Celý obsah alternativního WEF najdete na adrese AUF1: www.auf1.tv/alternativ-wef .
V těchto dnech se zde schází smetánka osvícenců, bojovníků za svobodu, aby zahájili něco velmi zvláštního.
Chceme se postavit proti globalismu, proti útlaku, za mír a svobodu.
Žijeme v náročné době, a proto je důležité se spojovat, spojovat a vytvářet sítě.
A nyní bychom rádi pozvali na pódium dva lidi, kteří s tímto nápadem přišli: Elsu Mittmannsgruber a Stefana Magneta.
Ano, napadlo mě to, protože jsem četla článek Klause Schwaba o počátcích WEF.
A pak jsem viděla a četla, jak malá začala.
A to na mě nějak zapůsobilo. To je důležité.
A není vytesáno do kamene, že žezlo musí držet v rukou globalistický WEF.
Nyní může mít konkurenci, musí mít konkurenci alternativního WEF.
A kdo jiný by to měl udělat lépe než ti, kteří již prokázali odvahu a postavili se systému.
Je třeba říci, že tito zásadně odlišní lidé nyní vstupují do dialogu.
Když se ohlédneme zpět, bude to historický okamžik, kdy se nám podařilo spojit tolik velkých osobností, které se sice
neshodují ve všech otázkách, ale spojuje je společný cíl, a tím je vůle po sebeurčení, suverenitě a svobodě.
A všichni, kdo se na tom podílejí, jsou odhodláni dát do toho vše, protože bez těchto hodnot je budoucnost ničím.
Děkuji za chvíli a další velký potlesk pro iniciátory.
Jsme v hlavním městě České republiky Praze, v krásném městě, v krásném kongresovém centru.
Je tedy přirozené, že uvítací slova pronese někdo, kdo v této zemi vždy hrál významnou roli.
Kdysi byl stálým hostem Světového ekonomického fóra v Davosu.
Nyní změnil stranu a je na alternativním WEF.
Jsme rádi, že je zde, že nám prokazuje tuto čest a především, že také přednese oficiální uvítací projev.
Bývalý prezident Dr. Václav Klaus. Vřelé přivítání.
Pro mě je jedním z těchto symbolů tento hotel a tato hala.
Naposledy jsem tu byl v roce 2008 na svém posledním kongresu ODS.
Někteří z vás možná vědí, že ODS je občanská demokratická strana, kterou jsem . . .
Vývoj této strany, stejně jako vývoj, politický a ideový vývoj v celé České republice a v celé Evropě, se postupně ubíral
směrem dnešního postpolitického, postdemokratického světa.
Proto jsem se vzdal svého čestného předsednictví v této sněmovně. Nechtěl jsem zde být.
Už tehdy jsem jasně viděl a snad i chápal mocenské tendence západního světa.
Hrozilo, že nás přivedou do dnešního tragického světa.
Podle mého názoru dnes hraje nejdůležitější roli ideologie multikulturalismu, která
produkuje, chválí a obhajuje masovou migraci.
Tato ideologie nezná ani slovo svoboda.
V zásadě je agresivně zaměřena proti hlavní instituci demokracie, proti národnímu státu.
Národ je však bezpochyby základním a nenahraditelným prvkem lidské společnosti.
Dnešní silný genderismus nebo radikální feminismus útočí na biologickou podstatu člověka, a tím i na
elementární základ lidské společnosti, kterým je rodina.
Jako předseda vlády a prezident České republiky musím přiznat, že jsem Českou republiku přivedl do EU.
Můj známý pokus zatáhnout na poslední chvíli za záchrannou brzdu a nepodepsat Lisabonskou
smlouvu jako prezident republiky byl marný.
V důsledku toho se evropská integrace v posledních letech a desetiletích definitivně změnila v politické sjednocování.
Myšlenka přátelské a vzájemně výhodné spolupráce mezi suverénními evropskými zeměmi je již minulostí.
Určitě nejsem jediný, kdo tvrdí, že celý Západ, zejména Evropa, upadá.
Výzvou naší doby je zabránit tomu, aby dnešní úpadek pokračoval i zítra.
Konference, jako je tato, snad mohou pomoci.
Přeji vám produktivní setkání. Děkuji vám.
Dámy a pánové, milí diváci doma, milí přispěvatelé, zcela souhlasím s profesorem Dr. Václavem
Klausem, když říká, že se světem musíme jednat hned.
Děkuji mu za tato jasná a osvěžující slova z úst skutečného státníka, který si ještě uvědomuje odpovědnost, na rozdíl od těch,
kteří nyní povstali, aby náš svět skutečně vedli do propasti.
A znáte mě. Jsem přítelem jasných slov a také velmi jasně uvádím skutečnou situaci.
To, co se tu děje před našima očima, je přímá cesta do záhuby.
A to zcela záměrně, protože určité kruhy si vzaly do hlavy, že provedou to, čemu říkají Velký reset, úplnou
reorganizaci, transformaci a s ní i zničení střední třídy, zničení evropské bohaté společnosti.
A nejde jen o ekonomické zájmy, nejde jen o odčerpávání kapitálu a největší vyvlastnění v dějinách lidstva.
Jde o to, že tyto kruhy chtějí do budoucna zajistit energii, moderní technologie a digitalizaci.
To jim umožňuje dělat věci, o kterých se faraonům a císařům mohlo jen zdát.
Chtějí teď zavřít pytel, aby už nikdy nebyla svoboda pro nás, pro lůzu, pro 99 procent, aby 0,001 procenta superbohatých,
globalistů, miliardářů mohlo vykonávat moc na věčné časy.
A to je to, s čím se potýkáme, a já nechci, abyste se dnes a v následujících událostech soustředili na to, co je dnes špatné.
Ano, potřebujeme ji jako pevný bod, abychom si mohli uvědomit, jak chceme věci dělat lépe.
Na tomto alternativním WEF se však chceme záměrně zaměřit na to, jak by mohla vypadat lepší
budoucnost, mluvit o řešeních a začít tím, že se spojíme.
Protože když se sejdeme a mluvíme spolu, budoucnost už začíná.
Protože mocenské elity dělají vše pro to, aby se jejich Velký reset a nový globalistický světový řád stal skutečností, a každý,
kdo se mu postaví, bude odstřelen, prohlášen za příslušníka nižší kasty, takříkajíc vyvrhele (=
outsidera), a podle toho se proti němu bude bojovat.
A navzdory všemu, navzdory celé této atmosféře teroru názorů a přesvědčení, stále existují lidé s odvahou, stále existují
lidé, kteří jdou proti proudu a mají odvahu říkat pravdu.
A koho jiného povolat než ty odvážné lidi, kteří se vyznamenali během posledních čtyř let výjimečného stavu, kteří
vyšli z úkrytu, postavili se na odpor a drželi se svého?
Kdo by měl mít větší kvalifikaci k přemýšlení o světě zítřka?
A proto byli všichni, kteří se dnes účastní této akce, vybráni zcela konkrétně, protože
každý z nich si již ve svém oboru získal renomé.
A mým posláním je spojovat lidi, snažit se věci dále rozvíjet nebo podporovat věci, které se již dobře rozvíjejí.
Mimochodem, na druhé straně není vůbec žádný idealismus.
Odeberte miliardové dotace. Myslíte si, že by ARD vysílala i druhý den?
Nebo si myslíte, že by někdo z profesionálních politiků byl ještě v Bundestagu?
Pro tento režim neexistuje žádný idealismus.
Na naší straně je idealismus, schopnost trpět a ochota přinášet oběti.
A pak musíte dát dohromady jedničku a jedničku, abyste zjistili, kdo nakonec vyhraje.
Tuto akci jsme uspořádali s důvěrou v lidi, s důvěrou v přispěvatele, ale především s důvěrou, že je potřeba, že
ji bude sledovat mnoho lidí, že je bude inspirovat, že z ní budou sami čerpat projekty a že ji samozřejmě podpoří.
Jsem přesvědčen, že tato důvěra nebude zklamána. A tato důvěra charakterizuje nás všechny.
A letošní téma konference, motto prvního alternativního WEF, zní: Obrazy svobodného světa zítřka.
Chceme nastínit, jak si představujeme svět zítřka bez ohledu na politickou realitu. Co chceme?
Někdy musíme změnit svou cestu. Ale zůstáváme věrní cíli, zůstáváme věrní šachovnicové vlajce.
Praha pochází z pragmatické, jen jsem chtěl říct. Začnu Carlem Schmittem.
Jednou řekl: "O výjimečném stavu rozhoduje panovník.
Když to vztáhneme na léta koronavirů v Evropě, nelze popřít jednu věc: Evropa byla a je zjevně jiná než suverénní.
V období koronaviru se Evropa podřídila narativu, který nevznikl v Evropě, ale byl záměrně
vytvořen v amerických think tancích a nadacích.
Evropský výjimečný stav byl Evropě nadiktován prostřednictvím WHO a nerozhodlo o něm obyvatelstvo.
Ve skutečnosti nemají jednotlivé země ve WHO žádné slovo.
O závazných rozhodnutích rozhodují velké peníze, které pocházejí především z Nadace Billa a Melindy Gatesových.
Nejedná se o evropskou nadaci, ale o nadaci USA, která je využívána jako nástroj zahraniční politiky USA.
Tuto zahraničněpolitickou roli si americké nevládní organizace pro zvládání uměle vytvořených krizí vymyslely již v
roce 2010, kdy Rockefellerova nadace představila svou simulační hru Lockstep, která se zabývá koronaviry.
Následně byly v průběhu let vytvořeny příslušné struktury.
V říjnu 2019 následovala takříkajíc závěrečná zkouška v podobě simulační hry Event 201, jejíž poslední test byl tehdy ve Wuhanu
vydán za pomoci amerických fondů s cílem vytvořit biologickou zbraň Covid-19, aby následně došlo k úplné reorganizaci světa.
V tomto velkém resetu už nehrají suverénní jednotlivé státy nebo svaz států mimo USA vůbec žádnou roli.
Vláda je nahrazována správou věcí veřejných. Moc je tak zcela centralizována a digitalizována ve všech odvětvích.
Za ID2020 stojí například perfidní plán, jak se stát obětí všech potřeb.
Každý, kdo nemá aktuální očkovací status, kdo překročí arbitrárně definovanou CO2 stopu, kdo nedodržuje odpovídající narativy ve
veřejném prostoru, bude potrestán odebráním a poté jediné platné digitální měny nebo bude arbitrárně zbaven všech občanských práv.
Pokud chcete v budoucnu žít nerušeně jako suverénní občan, budete muset prozradit veškeré
své soukromí několika americkým IT společnostem.
Žijeme v iluzorním světě, kterému dominuje dolar.
Evropa se zcela odklonila od školního tyrana USA.
Přikývneš, abys nedostal další rány pod pás nebo do vodorovné linie.
Všichni víme, že takzvaná svoboda, zejména svoboda projevu, je nyní v Evropě velmi, velmi omezena.
A internet se stal místem, kde se svévolně uplatňuje cenzura.
Evropa se nesoustředí na dialog, ale stále více na zbraně.
Když jde o vnitroevropské konflikty, necháváme mluvit naše zbraně.
A otázka zní, kdo s tím začal? Rusové na Ukrajině? Ne. NATO v Jugoslávii v roce 1999.
Válka, o níž rozhodly USA s cílem rozdělit Evropu.
Rozděl a panuj - stále stejný princip.
Evropa se v současné době připravuje na velkou válku proti Rusku, aby prosadila zejména zájmy USA.
Dřív jsem si myslel, že všichni jsou proti válce, dokud jsem nezjistil, že někteří jsou pro, zejména ti, kteří nemusí jít.
Tento výlev pochází od Remarqua a je pravdivý.
Evropa musí být definována jako Evropa otčin.
Evropa, která se nezajímá o subjekty, ale zaměřuje se na odpovědné občany.
Evropa, která uznává, kdo provozuje vojenské základny a parkuje vojáky na evropské půdě, aby rozpoutal války v Evropě i mimo ni.
Taková Evropa se těchto nepřátel soudržnosti zdvořile neptá, zda by nechtěli přestat se svými válečnými
aktivitami, ale naopak je odsuzuje a na tomto odsouzení trvá.
Druhým krokem by bylo o demokracii stále jen nemluvit, ale konečně ji zavést.
Protože žádný evropský stát není skutečně demokratický.
Ať se podíváme kamkoli, demokracie je pouze simulovaná.
Musím vám jen připomenout Rumunsko. Pokud uděláte chybu, můžete začít znovu.
Všichni žijeme v zemích, které byly uneseny stranickou oligarchií.
V našich parlamentech je méně zástupců lidu než zrádců lidu.
Protože zastupují zájmy těch, kteří je do této funkce vynesli, a tím zrazují zájmy svých vlastních občanů.
Vládnou nám blbci, kterým by se tak nemělo říkat, protože se to nedávno stalo trestným činem lèse-majesté.
Jako suverénní občané se chraňme před tím, aby nás stát z bezpečnostních důvodů dočasně zbavil svobody.
Abychom zabránili dalšímu vývoji, musíme do našeho hovorového jazyka přidat jedno zásadní slovo.
A to slovo je NE! Ne šikaně! Ne cenzuře! Ne státu dohledu! A především ne válce!
Vždyť ti, kdo nemohou sami rozhodnout, zda zemřou přirozenou smrtí, nebo injekcí, nebo zda budou posláni na
nějakou frontu bojovat a zemřít za zájmy třetích stran, které neznají, nemohou být vůbec suverénní.
Chová se jako ovce. A ovce se vlka bojí celý život.
Pastýř je však zabije.
Svobodu, která nám všem v Evropě chybí, je třeba v každém z nás nejprve vyvolat a pak ji prožít.
Právě to dělá lidi lidmi.
Ale o tom, kde se sejdeme, rozhodujeme my, občané, suverén. Jinými slovy, kde se moc skutečně nachází. Například nyní v Praze.
Naše síla se nejlépe setkává decentralizovaně, tj. kdykoli a kdekoli, ale organizovaně.
Nic neoslabuje samozvané elity tak účinně, jako když se suverénní občané po celé Evropě bez vyzvání sejdou u kulatých
stolů, aby pro své národy vypracovali nové ústavy a nové zákony.
To je maximální projev demokratické suverenity. Stačí se pro ni rozhodnout a žít ji.
Každý sám za sebe a my jako národy Evropy.
Na závěr říkám: To zvládneme.
Pak bych rád přivítal své hosty v našem panelu na téma Zdraví a medicína zítřka.
Všichni víme, že náš systém zdravotní péče je nemocný, což je stále zřejmější.
Je zde chronický nedostatek personálu, ordinace lékařů jsou přeplněné a lékaři dnes mají na pacienty jen málo času.
Léků je stále větší nedostatek a je zcela zřejmé, že dnešní medicína je ve skutečnosti řízena především ziskovými
zájmy farmaceutického průmyslu a velkých nemocničních skupin.
V tomto kole se chceme zabývat otázkou, jak by mohla vypadat lepší medicína zítřka, aby lidé zůstali déle zdraví.
Doktore Hubmere-Moggu, jak si představujete lepší medicínu v budoucnosti?
Ano, takže pro lepší medicínu zítřka je třeba říci, že během studia medicíny se kromě toho, co je napsáno v knihách, nic jiného
nenaučíme. To, co nás učí naši učitelé na lékařské fakultě.
A v podstatě, a to je pro mě vždy velmi důležité říci, je to tak, že v současném studijním programu medicíny je věnována příliš
malá pozornost věcem, které jsou v pravém slova smyslu zásadní.
Začínáme studijní program a první částí je mikrobiologie, tj. hygiena a mikrobiologie.
A pak se dozvíte, že existují očkování a jaká. A pak je to zase všechno.
Vůbec nic neslyšíme o pomocných látkách, přídatných látkách nebo vedlejších účincích.
A později při studiu na příslušné specializované zkoušky, ať už jde o pediatrii nebo
dermatologii, máte takříkajíc připravenou správnou odpověď.
Ano, co můžete udělat pro svou ochranu? Ano, toto očkování, tamto očkování a tak dále.
A studenti se nedozvědí, že se mohou vyskytnout i nežádoucí účinky, ať už z běžného
očkování, nebo z nových modifikovaných mRNA produktů.
Jinými slovy, medicína budoucnosti by znamenala, že budete muset začít už ve výcviku, kde budete mnohem více uplatňovat,
abych tak řekl, že člověk, který sedí naproti vám, sedí naproti lékaři, sedí naproti lékaři ve výcviku, je úžasný člověk.
Vždycky říkám, že máme ducha, duši i tělo. A jsme tu se svými myšlenkami, pocity a činy.
Teprve během studia se dozvíte, že existuje člověk, který je nyní tak trochu jako stroj.
Profesor Dr. Christian Schubert vždy říká, že.
Strojní medicína, něco je rozbité a je třeba to hned opravit. A my se od toho musíme oprostit.
Musíme si uvědomit, že existují různé faktory, proč tato osoba již není zdravá.
Proč se zde něco stalo v jeho systému, že má příznaky, že onemocněl nebo vážně onemocněl.
Prof. Bhakdi, rád bych předal slovo přímo vám.
Musím říct, že tu sedíte jako jeden z mých hrdinů, a to samé si asi myslím o mnoha dalších.
Vaše varování před injekcemi koronaviru od samého počátku jistě zajistilo, že mnoho lidí těmto genovým injekcím
odolalo, a pravděpodobně jste také zachránili mnoho životů.
Rád bych se věnoval očkování.
Můžete snad stručně nastínit, jakou roli může očkování obecně hrát v lepší medicíně zítřka?
Očkování bude hrát rozhodující roli v medicíně zítřka, protože očkování bude pomníkem vytesaným do kamene proti klamu a iluzi.
Jsem konvenční lékař.
Vystudoval jsem medicínu, naučil se mikrobiologii, 25 let jsem učil. A věřil jsem v očkování.
Učil jsem všechno, co se píše v učebnicích.
Teprve v posledních třech letech jsem díky Coroně začal číst to, co jsem během studia a profesního
života zmeškal. Existuje několik vynikajících knih.
Jednou z knih, kterou bych nyní ráda představila veřejnosti, je kniha Suzanne Humphriesové. Jmenuje se Očkovací iluze.
Obsahuje vše, co by měl lékař v dnešní době znát. S vědecky podloženými zdroji.
Není to kniha proti očkování. A pro mě byla nesmírně přínosná.
Myslím, že teď už vím, že celé očkování je vlastně největším byznysem v dějinách lidstva.
Tolik peněz už přiteklo a tolik jich stále přitéká.
A to je důvod, proč bylo očkování vybráno jako předvoj globalistů.
Vedou válku proti vlastním lidem.
Když lidé uvěří sami v sebe a překonají dogma, že člověk byl stvořen jako stroj, že je neschopný,
nedokonalý, že je v podstatě jen osudem, zda zemřete na Alzheimera, rakovinu nebo infekční nemoc.
Skutečnost, že lidé nejsou schopni být sami zdraví, vyžaduje kompletní přehodnocení medicíny
a především toho, jak lidé vnímají sami sebe.
A sebevědomí začíná tím, že lidé mají opět zdravější mozek, protože tam začíná myšlení, cítění a odpovědnost.
Součástí zdravého lidského bytí je také to, že rozumíme - jak já říkám mentálnímu imunitnímu systému - jak rozpoznat a reagovat
na vnější hrozby, a to jak jako jednotlivci, tak jako společnost.
Je to proto, že z duševního imunitního systému vzniká také sociální imunitní systém, který používáme
k obraně proti ostatním, kteří nám chtějí ublížit.
A tyto zásadní věci v korunové krizi, například vitamín D, byly zcela zásadní.
Stovky studií, které prokazují nedostatek vitaminu D, pravděpodobnost úmrtí na jakoukoli infekční chorobu - bez
ohledu na to, zda se jí nyní říká korona, protože byl proveden test PCR - za touto koronou PCR může být jakýkoli virus.
Nebo jakákoli příčina, která pak vede k zápalu plic.
To se však může stát osudným, pokud chybí některé základní věci.
A poslední základní stavební kámen, nebo jeden z posledních v novém základu nebo v nové budově medicíny - pro mě je to v
tuto chvíli něco jako základní kámen, je jich ještě několik.
Klíčový kámen, řecky nazývaný lithos, je lithium.
Lithium je pravděpodobně jedním ze základních stopových prvků.
A mohu to dokázat ve své další knize, která se jmenuje Spiknutí s lithiem a vyjde na jaře příštího roku.
V této knize však dokazuji, že lithium je zásadní, a především je zásadní proti všem základním nebo v rámci
všech základních systémů, které nás udržují v rovnováze.
Především udržujte náš duševní imunitní systém v rovnováze.
Lithium zajišťuje tvorbu nových mozkových buněk, které nás udržují mladé a zvídavé.
Lithium zajišťuje, že chromozomy jsou zachovány po celý život, že neumíráme takříkajíc na stáří - ve smyslu, že
umíráme předčasně, o rok či desítky let dříve - že se u nás rozvíjí Alzheimerova choroba nebo deprese.
Lithium hraje zásadní roli ve všech základních, fundamentálních biologických procesech a je protilátkou
například proti neurozánětu vyvolanému injekcí mRNA.
Podle Evropského úřadu pro bezpečnost potravin smíme denně zkonzumovat až deset miligramů hliníku.
I když víme, že hliník je pro mozek toxický. A je zodpovědný například za výskyt autismu, protože je také součástí vakcín.
50 % vakcín tedy obsahuje hliník, který je pro mozek skutečně toxický.
Pane doktore Strassere, rád bych vás také požádal o odpověď na otázku. Jako zastánce medicíny založené na důkazech.
Jak důležití jsou pro lepší medicínu pacienti s právy?
Zásadní význam mají pacienti, kteří jsou zmocněni. V současné době jsme svědky vývoje, který je s tím zcela v rozporu.
Po tisíce let se v naší medicíně považovalo za samozřejmé, že lékařské údaje znají pouze dva lidé: pacient a lékař.
To bylo přísně důvěrné. Je to dokonce upraveno zákonem.
O pacientovi nesmím mluvit ani se svou ženou.
Je to trestný čin. A dokonce mi za to hrozí vězení. Ale co se děje v tuto chvíli?
Všechny lékařské údaje jsou v současné době zaznamenávány digitálně.
Rakousko je v tomto ohledu v současnosti dokonce průkopníkem.
Nyní jsme zavedli digitální záznam o očkování. Elektronický zdravotní záznam.
Všechna tato data budou shromážděna a zpřístupněna obrovskému okruhu institucí a lidí najednou.
Tyto údaje jsou shromažďovány a v určitém okamžiku budou k dispozici federální vládě, zemským vládám, organizacím
sociálního pojištění, lékařům pohotovostních služeb, nemocnicím, lékařům v soukromé praxi, všemožným lidem.
Jinými slovy, důvěrnost mezi lékařem a pacientem - to, co je rozhodující - že pacient jde k lékaři,
ke kterému má důvěru a ví, že o něj bude postaráno.
A nejsou to moje data, která někde bzučí a jsou analyzována a nějak využívána, jsou pryč. Jsou úplně pryč.
A to podle mého názoru vede především k zániku vztahu mezi lékařem a pacientem.
Pokud si přečtete dokumenty, které v současnosti vydává Světové ekonomické fórum, WHO nebo zákony,
nikdy se v nich neobjeví zmínka o lékaři a pacientovi.
Pak budou mluvit jen o poskytovatelích zdravotní péče. To je nové módní slovo.
Všichni jsme poskytovatelé zdravotní péče.
Jako lékař se již v mnoha těchto novinách neobjevuji.
A to vede k tomu, že se podle mého názoru vše neuvěřitelně odosobňuje, odlidšťuje a
mizí to, na čem medicína prosperuje, důvěra.
Když si přečtete dokumenty ze Světového ekonomického fóra, dojdete až k umělé inteligenci, která se plánuje a přijde.
V článku se doslova píše: Je plánován, a to doslova, tj. třídicí systémy generované umělou inteligencí.
Jinými slovy, dokonce píší, že se v budoucnu plánuje, že nějaká umělá inteligence, počítač, bude rozhodovat o
tom, kdo, kdy, kde a jakou léčbu dostane nebo nedostane.
Takže to není výmysl - to neříkám - je to v dokumentu Světového ekonomického fóra.
To je vize těchto lidí. A to je katastrofální vývoj, který jde zcela špatným směrem.
A které by podle mého názoru měly být také masivně odmítnuty a je třeba s tím něco urychleně udělat.
K léčbě lidí nepotřebujeme žádné počítače ani telefonní čísla.
V současné době stále zcela chybí prevence.
Jako lékaři se ve zdravotnictví, v rámci školení, téměř nikdy neučíme, jak udržet někoho zdravého.
A to je zásadní bod. Protože pokud udržíme lidi zdravé, udržíme je v kondici, pak budeme
potřebovat méně lékařské péče, méně nemocnic atd.
Obě tyto skutečnosti jsou nežádoucí.
A když se podíváte, i u nás v Evropě jsme měli tuto tradici.
Pak ale přišla Rockefellerova nadace a v 60., 70. a 80. letech byly také řízeny velké kampaně.
Můžete si přečíst o tom, jak byli lidé neschopní, záměrně neschopní, jak už nebrali své zdraví
do vlastních rukou, ale spoléhali se na úřady.
Ta byla následně začleněna do lékařského vzdělávacího programu.
A to nedává smysl, když chci, aby rostlina na zahradě prospívala, tak tam nechodím, když má problém, a něco na ni sypu.
Místo toho se podívám: Co dostává k jídlu, co dostává k pití a kolik má slunečního svitu.
Takže když to trochu oddělíme od systému, víme, že to je vlastně základní myšlenka systému léčení.
A dříve jsme měli pluralitu názorů - vždycky rád čtu staré knihy o lékařských přístupech - před
Rockefellerovou nadací existovalo umění léčit.
Každý měl svůj vlastní individuální lék. Co udělal jeden člověk svým lidem v jedné vesnici, nemusí nutně
znamenat, že udělal totéž v jiné vesnici o pár ulic dál.
Ale tak se to celé vyvinulo.
Jak došlo k tomuto vývoji, že Rockefellerova nadace, už jste se o tom několikrát zmínil, měla v posledních
desetiletích, v posledních 100 letech, tak obrovský vliv.
Proč se od léčebných aspektů, které jsme dříve měli, přešlo k čistému přístroji a přípravku?
Peníze. Takže to bylo docela jednoduché, bylo uznáno, že na počátku devatenáctého a dvacátého století byly homeopatie,
osteopatie, chiropraxe, naturopatie uznávanými lékařskými obory, které probíhaly paralelně a měly také stejná práva.
A pak jste si uvědomili, že na petrochemii se dá vydělat mnohem víc peněz.
A právě to se v současné době děje v medicíně: V medicíně je to tak, že mám jen symptom a mám lék -
a všechno ostatní, co tvoří člověka, je vynecháno.
Ano, jak už jsem řekl, nejde o zájem léčit, ale udržet někoho na léku do konce života.
A u kardiovaskulárních onemocnění je asi nejzřejmější, že známe příčinu.
Známe účinné způsoby léčby, ale v systému, který máme nyní, by nebyla žádná odměna a žádný lékař by nemohl žít.
A ve Skandinávii už máme jiné modely, kde má každý lékař prostě nějakou sazbu, peněžní sazbu, měsíční paušál -
a nezáleží na tom, kolik má pacientů a co s nimi dělá.
I to by byla možnost pro systém budoucnosti.
Musíme si také dát pozor, abychom opět nevytvořili centralizovanou strukturu, která by byla všude, protože
musíme vystoupit z WHO, protože víme, kdo za ní stojí.
Myslím si však, že tyto decentralizované pohyby mimo systém jsou velmi optimistické.
Jak by se dal tento učební plán změnit?
Kdo by měl rozhodovací pravomoc? A co by se muselo stát, aby dnešní mladí studenti dostali léky zítřka?
Budoucnost medicíny musí změnit mnoho věcí. Musí se změnit vliv průmyslu na učební osnovy.
To je první věc, která se musí stát.
Druhá věc, která se musí stát, je, že znovu zavedeme slovo druhově vhodný pro člověka.
Existuje něco, co každá lidská bytost bytostně potřebuje, je to součástí našeho druhu.
A všem lidem. To je druhově vhodné. Druhová přiměřenost musí být základním principem nových učebních osnov.
Pak samozřejmě musíme změnit pokyny.
Samotné pokyny, slovo již zní jako vedoucí média, je obrovský problém, je vyroben průmyslu.
A lékaři se domnívají, že se musí pohybovat v rámci těchto zábradlí a že vše nalevo a napravo od nich je zakázáno.
A bojí se používat vlastní rozum, protože k tomu nejsou vycvičeni.
Profesore Bhakdi, když myslíte na své kolegy, kteří stále setrvávají v tom starém způsobu myšlení, že politika korony
byla správná a očkování je důležitější, jak je můžeme oslovit?
Máte nějaké nápady, jak je přiblížit realitě?
Není to tak, že by lékaři byli hloupí. Nejsou hloupí. Většina z nich je velmi inteligentní.
Není to tak, že by chtěli špatné věci. Většina z nich chce dobré věci.
Ale oni jsou, Michaeli, indoktrinovaní. Jsou indoktrinovaní.
Jen malá část z nich unikla a uvědomila si, že směrnice, doporučení, že něco není v pořádku.
Nyní, když jsme zažili tuto katastrofu se společností Corona, je snad snazší je oslovit.
Tato vyprávění o očkování vznikla, protože byla nakonec vymyšlena. A je na nich neuvěřitelně málo pravdy.
A pravdou je, že velká část těchto očkování má hrozné vedlejší účinky. Ale kdo si to vůbec dovolí říct?
Mainstream a všichni lidé, kteří jsou slyšet, říkají: hliník je nejrozšířenější těžký kov na světě.
A všichni ho vdechují a jedí každý den. Nic to nedělá.
Malá množství, která se do těchto inaktivovaných vakcín vstřikují, jsou obsažena ve všech inaktivovaných
vakcínách, a to relativně ve vysokých koncentracích. Je jich mnohem méně než toho, co jíte, takže na to zapomeňte.
Lidé vám ale neřeknou, že je velký rozdíl mezi tím, když něco sníte, a tím, když si něco do těla vpravíte.
Protože to, co se vstřikuje, je přesně to, co jsem řekl o koruně.
Tyto vakcíny zde nezůstávají, ale dostávají se do krevního oběhu.
Hliník v krevním řečišti se okamžitě dostává do všech orgánů včetně mozku.
Jeden z lidí, kteří o tom vědí nejvíc, sedí vedle mě.
A v mozku je tento hliník špatný. Hliník v mozku nedělá nic dobrého, jen špatného.
Proniká i do všech ostatních orgánů. A hliník nedělá nic dobrého. Nebo ne?
Proto navrhuji, abychom to přehodnotili.
Chceme dětem ve třech měsících vpravit do svalů vakcínu s hliníkem - nyní chtějí začít ještě dříve -
aby se dosáhlo toxické koncentrace v krvi dítěte?
Vždy. Jsou jedovaté.
A čím je dítě menší, tím je koncentrace vyšší, protože je samozřejmě poprvé distribuována v tomto malém objemu.
Ano, a je velmi vzácné, aby se viry skutečně dostaly do krevního oběhu a šířily se ve velkém množství a ve vysokém počtu.
Ano, když se to stane, můžete velmi onemocnět. Ale stává se to velmi zřídka, protože a to je také problém mých kolegů.
Čísla už v medicíně nic neznamenají. Číslům vůbec nerozumějí.
Nechápou, že když má někdo chřipku nebo koronu, opravdu, a do krevního oběhu se dostane sem tam nějaký virus, nebo 10
virů, nebo 100 virů, nebo miliony virů, že na to lidé neumírají.
Naopak, pokud do těla vpravíte miliardy, nikoli miliony genů, dobře zabalených tak, aby nemohly být zničeny,
pak je krevní řečiště zaplaveno množstvím chráněných virů.
A pokud mají protilátky, nemohou protilátky působit, protože tento lipidový obal chrání viry, geny.
A to je velký zločin, který byl spáchán.
Ach. Tito lidé, loňští nobelisté, zajistili, že nezničitelné geny byly v neuvěřitelném množství
vpraveny do těl milionů lidí, myslím, že už miliardy.
A pobuřující je, že věděli, že účinky jsou neznámé.
Relevantní údaje se shromažďují až po uvedení na trh, píší lidé z Institutu Roberta Kocha.
Prohlašujete, že by měl být proveden pokus na lidech.
Nemám slov. A teď volám do světa. Aby s tím něco udělal. Opravdu musím říct, že tohle jsou spiklenci.
Když pozoruji medicínu a jsem také členem lékařské komory a mluvím s kolegy, uvědomuji si, jak
jsou někteří lékaři znepokojeni tím, co se stalo.
Neradi o tom mluví, ale všichni nebo většina lékařů vlastně ví, že se něco úplně pokazilo.
Pokud se na to podíváte, existují v Německu průzkumy, které ukazují, že přibližně polovina německé populace zná
někoho nebo byla postižena vedlejšími účinky očkování.
Podle mého názoru vedl koronavirus v posledních letech k zásadní krizi moderní západní medicíny.
A lidé vidí, že to byl nesmysl, promiňte mi ten výraz.
Kolik myslíte, že za mnou do ordinace přijde lidí se zdravotními problémy po očkování, kde jim po očkování zemřel dědeček,
kde je po očkování vážně nemocná sestra nebo příbuzní, známí.
Lidé za mnou chodí do ordinace a říkají: Pane doktore, já nejsem očkovaný, ale moji očkovaní kolegové jsou neustále nemocní.
Neustále selhávají. Všichni to zažíváme každý den. A my lékaři to zažíváme každý den.
Lékaři o tom neradi mluví, protože mnoho lékařů očkování přirozeně prosazuje.
V současné době však zažíváme kolaps důkazů.
Řeknu vám rovnou, že John Ioannidis před více než 20 lety publikoval, že 90 procent studií je
chybných - jedna z nejčtenějších vědeckých publikací.
A nyní si to lidé uvědomují. Lidé si den za dnem uvědomují, že to, co jim bylo řečeno o očkování, není pravda.
To je další krok v tomto systému, proč je medicína v krizi.
A věděli jsme, co nám škodí a co nám pomáhá.
Byla upřesněna léčebná kritéria pro očkování a autismus. Víme, že je to nebezpečné.
Nyní můžeme říci: "Dobře, budeme provádět dalších deset let výzkum.
V příštích deseti letech se však budou každý den rodit děti s rizikem autismu 1:32 nebo
dokonce vyšším. Proč s tím prostě neskoncujeme?
Proč to prostě nepřestaneme dělat, dokud nebudeme vědět, zda to můžeme vyloučit?
Otázka nezní, zda můžeme dokázat, že to tak není, ale musíme to zastavit, aby se prostě nikdo nenarodil s potenciálem
onemocnět kvůli něčemu, co jsme změnili a co tam dříve nebylo.
Kdo ovládá vědomosti, ovládá i názory.
A globalističtí hráči a sítě jsou si toho samozřejmě až příliš vědomi.
Do novinářských sítí a mediálních společností po celém světě proudí miliardy, které si ponechávají moc interpretovat
každou významnou událost a každý vývoj ve světě a především jasně sdělují obyvatelstvu, co si o tom má myslet.
Tento informační monopol je také hlavním pilířem globalistické transformace.
A to je hlavní kotva v boji elit proti lidu.
Nejdůležitější nástroj směrem k nesvobodě je každému jasný.
Každý dnes může vzít mobilní telefon, natočit video a nahrát ho na TikTok, Instagram nebo YouTube.
Jednoduše se podělte o své vlastní myšlenky a vize. To je první krok.
A pokud se chcete stát veřejně známým a být součástí tohoto alternativního média, může to udělat každý.
A to je na dnešku pozitivní.
Média můžeme využít k něčemu pozitivnímu a předat jim pozitivní poselství.
Nebo se celý den válíme v posteli a projíždíme TikTok nebo sledujeme seriály.
A vždy to začíná vaším vlastním rozhodnutím: co si vyberu?
Pokud chci na tomto světě něco změnit, musím něco udělat.
Můj otec prostě studoval tuto čtvrtou mocnost od základu a uvědomil si: čtvrtá mocnost
vůbec není čtvrtá mocnost, je to první mocnost.
Už žádné povinné poplatky za tuto válečnou propagandu, za tato takzvaná přední média, která zde rozhazují miliardy, za
notorické lži, ale tato čtvrtá moc se stala první mocí a patří zpět lidu, a proto velmi usilovně pracoval na lidové síti.
A klíč k novým médiím vidím také v novém člověku, který to skutečně prosadil.
Ve skutečnosti to řekl v provokativní větě. Řekl: Nový svět je bez peněz.
A potom vždy, ano, potřebuje peníze. Samozřejmě, že potřebuje peníze, ale není to v centru pozornosti.
Je to spíše dobrovolnictví, dávání, plné investování sebe sama v pevné víře, že se mi vše vrátí,
protože člověk, který vidí můj výkon, mě podpoří.
A zde vidím sebepropagaci jako extrémní model pro budoucnost.
Nyní je také čas zavřít kohoutek s penězi svobodných médií odevšad.
Slyšel jsem o AUF1, deset účtů zrušeno. Chceš se dostat všude.
Existuje zde pevný základ ve svobodných médiích, do kterých lidé dobrovolně investují a
říkají: Je to moje starost, je to moje věc.
Po práci trávím svůj čas, své schopnosti, své znalosti.
Myslím, že to je základ, který nová média velmi dobře zabezpečuje, a také to, že zůstávají populárním hnutím.
To mě na naší práci fascinuje. Tak to vzniklo.
Dnes máme více než 2 000 dobrovolných přispěvatelů do různých projektů: Stimme&Gegenstimme je určen pro offline distribuci.
Kde říkáme, že je to jen list A4, přední a zadní strana, a já ho předám dvěma lidem a motivuji je, aby ho znovu
předali dvěma lidem, aby ho znovu předali dvěma lidem.
Tuto síť nyní také budujeme. Je to také koncept, který má pro mě v této době charakter nových médií.
Ale vše je vždy založeno na lidech. Záleží na vaší vlastní změně, na vaší schopnosti jednat.
Nový systém je založen na nových lidech.
A pak jsme si také jisti, že neexistuje tato závislost na firmách, to je ještě lepší v dobrovolnickém sektoru.
Nejste vůbec finančně závislí, ale dokážete říct, co je třeba.
Bylo také velmi působivé vidět ducha komunity, který jste tehdy měli.
O 90 minut později byla hala vyčištěná. Šlo to jako švýcarské hodinky.
Takže to bylo opravdu působivé. Zdravím ven, domů.
Pozdravy od mého otce a celé rodiny.
Ano, děkuji mnohokrát.
Ze své zkušenosti z NDR také vím, že žurnalistika a média nemohou být myšleny bez politického systému.
V NDR muselo nejprve odstoupit vedení SED. Nejprve museli odstoupit Honecker, Mittag a
Herrmann, tedy vedení strany, hospodářství a propagandy.
A druhý den mohla žurnalistika okamžitě přinést to, co od ní lidé chtěli.
Dnes máme mediální krajinu, vedoucí mediální krajinu, která je pevně v rukou státu, politiky, korporací, veřejnoprávních
médií a platforem, ale také velkých novin, které jsou v rukou několika ultrabohatých rodin: Mohn, Burda Bauer, Holzbrink.
Takže musím začít svou vizi společností, ve které my všichni, včetně nás tady na pódiu, nás tady v
místnosti, nás u obrazovek, ve které můžeme všichni mít slovo, mít slovo, když jde o naše životy.
K tomu potřebujeme nejen informace, jak jasně ukázala vaše prezentace, ale především
transparentnost. Informace jsou nástrojem moci.
V této oblasti jsme v posledních letech zažili obrovský skok v oblasti kontrapropagace,
Přesto bych rád znal finanční stav každé žádosti o příspěvek, i když se jedná o život nebo o životosprávu, jako ve vašem případě,
Eliasi. Stále chci vědět, jaká je finanční situace každé výzvy k poskytnutí darů. Je odesílatel připojen k mým 10 eurům, nebo ne?
To je jedna z částí mé vize: transparentnost. Druhou částí, druhým pilířem, je rozmanitost: rozmanitost témat, rozmanitost
pohledů, rozmanitost názorů. Různorodost v původu autorů.
Tedy nejen obvyklí velkoměstští akademici všech možných barev pleti a všech možných sexuálních orientací, ale
také synové dělnické třídy, dcery farmářů a děti z venkova.
Možná také rozmanitost organizačních forem. Proč neexperimentovat s účastí publika, neexperimentovat s projevy publika?
Bez změny politických struktur se mediální krajina nezmění.
Na tomto kongresu jsme vlastně viděli budoucnost.
Měli bychom tedy pokračovat, pokračovat ve smyslu skutečné utopie, zkoušet to a tímto způsobem zvýšit tlak
natolik, aby se politické struktury skutečně změnily.
Vycházíme ze situace, kdy se předpokládala absolutní suverenita hlavního názorového proudu.
Pokud jste tedy před 20 lety konzumovali média, měli jste jako alternativu pouze
mainstream. A to se s internetem dramaticky změnilo.
A nakonec chování při konzumaci médií závisí také na mediální gramotnosti diváka.
Především bych si přál, aby se toho v budoucnu dělo trochu víc.
Kdyby si totiž diváci byli vědomi manipulačních technik, které jsou na ně den za dnem
neustále používány, byli by vůči nim mnohem odolnější.
A propaganda by pak byla také méně účinná.
A ano, chci prostě média, která lidem poskytnou informace, jež potřebují k tomu, aby si mohli lépe uspořádat život.
A ne naopak, jak to zažíváme v současnosti.
Neděláme média kvůli sobě, protože bychom mohli dělat něco jiného.
Děláme to proto, že se mění společnost, politika, rámcové podmínky a budoucnost.
Protože mám děti, mnozí z vás mají děti. Nechceme, aby vyrůstaly ve světě, kde jsou jen otroky nebo kde kvůli
transhumanismu už nemají právo na existenci a musí odejít.
Chceme tedy něco zásadně změnit.
A proto se vždy říká, že otázka alternativních médií nebo toto nepříjemné téma cenzury je
jen náš problém. Přitom je to problém všech.
Pokud existuje cenzura a neexistují alternativní média, lidé se k informacím nedostanou.
A pak se nemohou sami přesvědčit.
Chceme-li svobodná média, potřebujeme svobodné občany, potřebujeme svobodnou, osvobozenou politiku.
Jedná se o nádoby, které spolu komunikují. Bez jedné z nich není možná druhá.
Pokrokem v médiích dosahujeme pokroku i ve společnosti.
S rozvojem společnosti se mění i politické rozložení sil.
Když se totiž lež utká s pravdou, víme, kdo nakonec zvítězí.
A na začátku se samozřejmě chcete jen vzdělávat nebo zabývat tématy, která mě osobně zajímala nebo stále zajímají.
Když se tím pak zabývám, okamžitě se setkáte s protivětrem a okamžitým tlakem ze strany YouTube, těchto
platforem. Klíčem k úspěchu je ale pokračovat a nevzdávat se.
A to je velmi, velmi obtížné. Ale z dnešního kongresu vidím, že je to možné.
Bylo by ovšem lepší, kdyby se k tomuto kroku odhodlalo ještě více mladých lidí a zveřejnilo
svůj názor nebo se ho alespoň odvážilo vyslovit.
Lidé, kteří jsou skutečně stále uvězněni v tomto, ano, našel jsem skvělé slovo, v myšlenkovém žaláři
systémových médií. Ano, jak se k nim můžeme dostat?
Domnívám se, že lidé mají kromě vězení myšlení ještě druhé vězení, vězení prosperity. O tom už dnes také několikrát padla zmínka.
Ve svém výzkumu jsem zjišťoval, co způsobuje, že lidé přestávají přepínat na Tagesschau a přepínají
například na AUF1. Odpověď je poměrně jednoduchá.
Mezi osobní zkušeností a oficiálním vyprávěním musí vždy existovat mezera.
Když oficiální vyprávění přestane odpovídat osobní zkušenosti, lidé začnou hledat jiné informace, ať už na Golanech nebo jinde.
Stále více lidí bude tyto poruchy pociťovat ve svém každodenním životě.
A pak je dobře, že existují nabídky, jako je ta vaše, vaše nabídka, všechno, co máme tady na pódiu, že
existují tyto nabídky, protože tam lidé najdou odpovědi.
I zde tedy musíme pokračovat a věřit, že realita, a tedy i čas, se vyvinou v náš prospěch.
Ekonomické údaje nenaznačují nic jiného, než že příští rok 2025 nastane neuvěřitelná
vlna insolvencí s masovou nezaměstnaností atd.
Nyní dochází k velkým otřesům a my musíme postavit svá plavidla, musíme se postavit, musíme být připraveni,
musíme být rozpoznatelní jako majáky pro hledající, když se nějak vypotácí do tmy.
A proto. Měli byste opravdu přimět média GEZ, aby pracovala večer na dobrovolné bázi ze svých vlastních obav s
vlastními zdroji, a pak byste byli na stejné úrovni a mohli byste vidět, kde mají lidé opravdu zájem.
Od začátku jsme se spoléhali na vlastní servery a infrastrukturu, ale nenechali jsme ostatní na pokoji a myslím, že to je ten kámen,
který může Goliáše srazit k zemi, pokud si každý opravdu najde svůj vlastní prak a vytvoří si vlastní decentralizované systémy.
A pak se vzájemně propojí a sdruží, najdou se navzájem, decentralizovaně.
Ale já říkám, jak můžete začít hned teď a tady je samozřejmě klíčové slovo lokální síť, opravdu zavolat lidem a
říct, lidi, jste na místě, sežeňte nám informace, potřebujeme nejlepší odborníky, musíme mít nejlepší informace.
Také říkám, že profesionalita atd. je naprosto důležitá a potřebná.
Na druhou stranu, pokud máte opravdu špičkové informace, špičkové odborníky, tak jsme se vždycky divili, jak ty
nejneprofesionálnější pořady šly do milionů, když jsme investovali do dalších produkcí a tak dále.
Také jsme točili hrané filmy, kinofilmy, všechno na dobrovolné bázi, a pořád nás vyhazovali
z kin a já nevím, co ještě, obrovské výdaje.
A vedle toho jsi dělal další práci, ale ta měla určitý náboj a lidé ji pak chtěli, potřebovali ji.
Než se dostaneme více do této rovnováhy, do spravedlnosti, musíte prostě vyčerpat všechny prostředky a zde je absolutní plus
lokální síť, kterou vidíme jako ústřední strategii pro budoucnost, musíte využít vše,
decentralizované servery, sociální média, dokud je to možné.
Neustále přijímáme nové strategie, nové přístupy, nové cesty, organizujeme pracovní skupiny, kde diskutujeme o tom, která
sociální média reagují na kterou cenzuru, co je kde ještě možné?
Musíme zůstat aktivní na všech frontách, ale lokální síť, volat lidi do sítě, volat jim z anonymity a říkat: Hej, ty
žiješ tam a tam, jdi tam na tu akci, vyfoť to, pošli to sem.
Musíme se dostat do vedení a pak může se zvýšit profesionalita.
Vždy však využijte zdroje, které máte, a jděte do toho naplno.
Od samého začátku jsem byl pro tuto tezi a od samého začátku, to znamená od roku 2005, 2006, takže když se zrodil
YouTube, byli jsme u toho od samého začátku, a proto jsem v této věci trochu tvrdohlavý, mám-li být upřímný.
Nechci být z tohoto velkého trhu vyhnán.
Pokud prodáváte nějaký produkt, jdete na trh a křičíte, pak ho prodáte.
Ale pokud někdo přijde a řekne: ne, ne, tam vzadu smíš nabízet své věci jen v posledním rohu, v poslední uličce, tak s
tím nebudu souhlasit, protože to narušuje hospodářskou soutěž a trvám na tom, aby podmínky byly pro všechny stejné.
Ale jak jsem řekl, jsem tvrdohlavý. Už se nám to stalo několikrát.
Na začátku roku 2024 jsme začali znovu na YouTube.
A také jsem toho názoru, že to rozhodně musíme udělat, protože právě tam jsou lidé, které musíme oslovit, abychom něco změnili.
Koneckonců nemá smysl hrát stále ve stejné bublině.
Plus Shadow Bans, náš největší kanál, 280,000 předplatitelů.
Když tam nahraju video a nezáleží na tom, jestli se obsah trefí, nebo ne, jak jste právě
popsali , získá 2 000, 3 000 kliknutí a je to.
Pokud by se YouTube v určitém okamžiku skutečně rozhodl pro radikální krok a zakázal by všem přístup na platformu nadobro,
což je díky umělé inteligenci jistě možné, pak by došlo k bodu, kdy by spotřebitelé byli nuceni opět hledat nové cesty.
Lidé chtějí zábavu, chléb a hry. Bohužel je to tak.
V této alternativní bublině bychom to neměli zcela ignorovat.
Domnívám se, že pro změnu společnosti a politiky je nezbytné, aby se tato média také rozpadla.
Je to bažina. Nemůžete ji reformovat. Druhá věc je cenzura.
Cenzura musí být zakázána zákonem, pokud mluvíme o zákonech .
Co je cenzura? Cenzura není jen to, že nás odříznou od konkurence. Ne, zažili jsme ji u společnosti Corona. Cenzura zabíjí.
Cenzura zabíjí. Protože spousta diváků, kteří nás v posledních dvou letech kontaktovali, nám řekla, že kdybych viděla
váš pořad, tak bych do sebe to svinstvo nenechala vniknout.
A já jsem teď kvůli tomu nemocný nebo jsem ztratil drahého člověka. Nedostal jsem žádné vysvětlení.
Zadal jsem to do Googlu: Očkování nebezpečné.
A našel jsem pouze stránky německé vlády a Wikipedie, kde se uvádí, že očkování chrání a
je bezpečné. A Lauterbachovo video tisíckrát.
Tak tady je cenzura. Napříště se to musí řešit jako neposkytnutí pomoci.
Když pojedu kolem dopravní nehody a budu se jí jen smát, mohu být trestně stíhán, protože jsem nepomohl.
A když média nebo korporace ze Silicon Valley cenzurují, mohou lidi odříznout od důležitých informací.
To musí být přísně zakázáno, jinak to bude regulovat volný trh a my je stejně vyženeme. Ale to je ten problém.
Revoluci nelze nastínit v jednotlivých krocích, ale ve vzdálené budoucnosti nesmí existovat
cenzura a veřejné financování pouze jedné strany.
Jde o demokracii zítřka.
Stále více lidí vnímá současný stav EU-Evropy jako simulaci demokracie, kde je demokracie velmi vychvalována
a posvěcena, ale ve skutečnosti není uvedena v život.
Západní probuzené elity a jejich masmédia tvrdí, že jen ony představují demokracii. A že
jejich demokracii je třeba neustále bránit.
Stále více lidí zažívá nesvobodu, státní pronásledování a represe.
Stát je často vnímán jako panovačný nástroj mocných.
O lidu, z něhož měla vzejít veškerá moc, se dnes již nemluví.
Jsem pevně přesvědčen, že v současné situaci se jedná o několikanásobný státní
převrat - o rozpad dělby moci na široké frontě.
A že jsme konfrontováni s krutým režimem, jehož krutost není podle mého názoru většině obyvatelstva zřejmá.
A proto cituji z naší nejnovější publikace Gegendruck:
Zlomyslná směsice vládců se drží u moci dravou lží, masivní korupční cenzurou, všudypřítomnou propagandou,
neustálým porušováním zákonů, válečnými pokřiky a permanentními útoky státu proti jakékoli opozici.
V důsledku toho se vlády, korporátní ekonomika a anonymní byrokracie stále více mění
v síťové zločinecké politické organizace.
Termín kriminokracie by mohl být adekvátním popisem monstrózního mocenského syndikátu postmoderny.
A demokracii se musíme naučit především proto, že jsme ji nikdy neměli.
Pro mě dnes demokracie v kostce znamená zvrácení všech dosavadních vztahů . Znamená to učit se všemu znovu, všechno přeučit.
A na závěr svého prvního prohlášení bych chtěl říci, že musíme zdokumentovat zločiny posledních let.
Protože pokud systém padne, a já doufám, že ano, budeme potřebovat dokumentační centrum pro zločiny režimu.
To je nezbytné, chceme-li se posunout k nové společnosti, protože staří gangsteři a zločinci, organizovaní zločinci, musí být
v rámci právního státu určitou formou pohnáni k odpovědnosti.
V zásadě jsou velmi dobré předpisy, které máme v Německu nebo Rakousku, tj. naše ústava z roku
1923, 1928 nebo německý základní zákon z roku 1949.
Jsou tedy promyšlené a stanovují rozumná pravidla pro demokracii.
Ale jak jsme viděli v posledních ne letech, ale desetiletích, tato eroze, o které zde již byla řeč, nestačí.
A existují různé způsoby, jak je tento soubor pravidel podkopáván nebo využíván silami, které nevidíme, které si nevybíráme,
které nemůžeme kontrolovat, aby nám vnutily svou vůli.
A zde vidím dvě velmi důležité věci pro demokracii zítřka.
Jedna věc je, že politici jsou opět skutečnými zástupci lidu. To už zní tak samozřejmě.
Ale politik dnes zastupuje všechny zájmy, zájmy farmaceutického průmyslu, zájmy všech tajných
služeb, zahraničních tajných služeb ve prospěch.
A to musí skončit. A jakmile se stane zástupcem lidu, je odpovědný pouze lidu, panovníkovi.
A lidé si musí uvědomit svou moc.
To znamená druhou složku: Potřebujeme opět občany, kteří se zasloužili o toto jméno, a ne jen nějaké koncové spotřebitele.
A tito občané se také musí informovat. A to se netýká jen zábavného programu v táboře v džungli.
Horst Seehofer by dodal: Ti, kdo rozhodují, nejsou zvoleni, a ti, kdo jsou zvoleni, nemají o
čem rozhodovat, řekl tehdy nádherně do kamer.
Nobelovu cenu míru dostala EU, která se nyní připravuje na válku proti Rusku, nebo vrah z dronu Barack Obama.
Žijeme v absolutní simulaci.
Věřím, že je možné, a tím končím své programové prohlášení, aby se odpovědní politici stali
zástupci lidu, pokud jsou zatíženi odpovědností.
U dnešních primitivních národů, pokud náčelník obětuje své lidi, protože jim nařídí něco špatného, falešnou
válku nebo něco podobného, je sťat, například u Indiánů.
Existuje odpovědnost. A pokud politik udělá něco, co je pro společnost špatné, musí nést odpovědnost.
Jsme civilizovaní a nikoho nesekáme ani nevěšíme na jeřábech. Ale musí být potrestán.
Musí být odpovědný svým majetkem. To není možné.
Nezávislost soudnictví, nezávislost na státních zájmech. Co to znamená?
Pro mě to znamená, že soudní moc skutečně stíhá a postihuje trestné činy spáchané státem, porušení zákona,
porušení ústavy a případně porušení trestního zákoníku.
Jen tak si můžeme být jisti, že máme nezávislou justici, pokud skutečně dohlíží na stát, který může zneužívat své
funkce nebo se snad zpronevěřovat ústavě, a tím i zájmům občanů.
A právě v tom spočívá. A váš případ to ukazuje. Ukazuje to mnoho případů.
Téměř každý z nás je nějakým způsobem postižen.
Corona ovšem především v působivé míře ukazuje, že přesně to se neděje.
Ano, předáme otázku Michaelu Ballwegovi.
Ano, chtěl jsem něco dodat, protože je to velmi důležité. Svévolnost se může vždy odehrávat pouze ve tmě.
A myslím, že mnoho lidí neví, jak funguje trestní řízení.
Trestní řízení jsou tedy veřejná, ale nezaznamenávají se, ani se z nich nepořizují protokoly.
V celém postupu tedy není nic zdokumentováno. A to otevírá prostor pro svévoli.
Pokud tedy skutečně tvrdíme, že máme nezávislé soudnictví, pak musí být také kontrolováno.
A to nejlépe kontroluje široká veřejnost.
A proti veřejnému vysílání soudního případu, jako je ten můj, nelze nic namítat.
Za prvé, samozřejmě, zaznamenat, abyste mohli následně při auditu zjistit, co se vlastně
stalo. A aby lidé měli také kontrolní funkci.
V Německu jsme nikdy neměli nezávislé soudnictví.
Například soudnictví bylo vždy hybridní, jak všichni víme.
Všechna státní zastupitelství jsou závislá na pokynech a právě tam leží první mrtvola v pepři.
A to znamená, že pouze touto konstrukcí nemohou dosáhnout nezávislého soudnictví.
Bez ohledu na reakční soudnictví.
Jsem popálené dítě, pocházím ze zákonné rodiny.
Vím, jací tito lidé jsou, a jediná rozumná věc, kterou mi kdysi řekl můj otec, byla, že u soudu nejde o
spravedlnost, ale u soudu dostanete rozsudek.
Tečka. Skvělá věta, že?
Revoluci, a zvláště násilnou, je třeba zcela jasně odmítnout. Život je třeba ctít.
USA nejsou ničím jiným než státem násilného válčení a zbrojení.
A Mike Lofgren, který to tu zná zevnitř, byl mnoho let poslancem.
Napsal knihu The Deep State. V knize dokázal, že průměrný kongresman je nejméně ze
40 až 50 procent zaneprázdněn získáváním peněz.
Takže to dělají téměř výhradně zbrojní společnosti. A pak se můžete zamyslet nad tím, proč jsou USA tak válčícím státem.
Nejen kvůli své vlastní ideologii: "Musíme být první."
O tom si můžete přečíst ve všech dokumentech o zahraniční a bezpečnostní politice a zpravodajství, pokud jsou k dispozici.
A z národních bezpečnostních programů a prohlášení znovu a znovu vyplývá, že musíme být první.
Svět se musí orientovat na nás a tak dále. Kdo je takový, má už válku ve svém programu.
A proto tento druh demokracie nepotřebujeme, protože to není demokracie. Potřebujeme zcela nové postupy.
Neboť kdo má vlastně takříkajíc určovat, snad také vést, řídit nebo usměrňovat?
Nemám nic proti světovému řádu, radě, vysoké radě, pokud se skládá z těch nejlepších lidí, kteří jednají v našem nejlepším zájmu.
Jsou-li bezúhonní, jsou-li moudří, jsou-li zkušení, prokázali-li svým životem, že jsou
čestní, moudří, zkušení, lidští muži a ženy.
Ti nejlepší, opravdu ti nejlepší, kteří dělají zásadní rozhodnutí, pokud jde o svobodu, mír a spokojenost, samozřejmě.
Ale tito nejlepší lidé udělají totéž.
Chci se tedy postavit za Radu, abych tak řekl, za Světovou radu, pokud, a to je předpoklad, pokud jsou opravdu nejlepší.
A to je ta nejdelší cesta.
Protože to, co se opravdu potřebujeme znovu naučit - a to už je poslední bod -, je úcta, slušnost, zdvořilost a způsoby.
Tento nedostatek prostoru, ať už na německých dálnicích nebo jakkoli jinak, tento nevyslovitelný, tento úpadek mravů, který
je vlastně také výrazem toho, že se neřídíme tím nejlepším.
A pokud jsou nejlepší, pak bych se velmi rád svěřil do jejich rukou, protože všichni máme dost práce.
A v našich malých kruzích, v našich malých společnostech, v našich malých a nejmenších jednotkách, v rodině,
profesi, komunitě, městě, zemi, národě, máme i tak dost práce.
Jak může stát a společnost vychovat skutečně odpovědné občany?
Začněme panem Schöningem zvenčí.
Ano, v první řadě, podle lékařské diagnózy, nemáme vůbec demokracii, ale
oligarchii. Zejména ve Spolkové republice Německo.
Když se podíváte, kdo ji založil - rodina Adenauerů, McCloyů. Jak to můžeme udělat lépe?
Kombinací voleb a losování můžeme dosáhnout lepších výsledků. Tím, že také řekneme, co je.
A já jsem vždy velmi vděčný Ulrichu Miesovi, že to vyjádřil jasně a řekl, že jsme zde organizovaný zločin.
A například Beate Bahnerová, která se také obrací na soudy a snaží se nastolit právní stát. To my nemáme.
Ale jsem si jistý, že díky rovnováze mezi volbami a losováním, tedy loterijnímu systému, to můžeme zlepšit a učinit praktickým.
A o to bychom měli usilovat.
Pokud se pak vypořádáme i s problémem těchto podvodných úrokových peněz, zůstane nám mnohem, mnohem více přidané hodnoty.
A pak by lidé - to je samozřejmě vize - měli neuvěřitelně mnoho času věnovat se tomu, co je pravdivé, dobré a krásné.
A k tomu směřujeme, protože pak budeme mít zodpovědné občany, pak budeme jako ve starověkých Athénách, kde
skutečně zodpovědní lidé mohou převzít odpovědnost losem.
A myslím, že se tímto směrem můžeme vydat a že dochází k úžasnému vývoji, jen v tom musíme pokračovat.
Státní dluh Německa nyní činí více než 2,5 bilionu eur.
Vysoké ceny energií ohrožují konkurenceschopnost evropských podniků a průmyslové výroby.
Plánované digitální euro ohrožuje finanční svobodu občanů.
Jak by mohl vypadat měnový a hospodářský systém zítřka, který by lidem zachoval svobodu a nezávislost?
Dnes o tom mluvím s následujícími hosty.
Jak by měl vypadat měnový a hospodářský systém zítřka? Čas se krátí.
Měnový a hospodářský systém zítřka by tedy měl mít především méně vlády a měl by stát na několika velmi jednoduchých pilířích.
A sice, že lidé jsou svobodní a mohou svobodně jednat.
To zahrnuje štíhlý stát, který nezabírá více než 10 % hrubého národního produktu.
štíhlou legislativu, kde bychom mohli vymazat 99 % současných zákonů.
Měnový systém, v němž stát již nemůže instrumentalizovat peníze, aby nás různými způsoby vyvlastňoval, zejména inflací.
Ve skutečnosti existuje pouze jeden systém podporovaný zlatem, žádný jiný nevidím, navzdory Bitcoinu.
A v podstatě nechat lidi dělat to, co si myslí, že je pro ně správné.
Konec představy, že politik ví lépe než my, co je pro nás dobré. To už je všechno.
Mohu dodat, že si myslím, že nejdůležitějším rysem nového měnového systému musí být finanční sebeurčení.
Nesmíme předat své finanční rozhodování někomu jinému.
A to je přesně to, co nás v současné době ohrožuje.
Hrozí nám tedy zavedení digitálních peněz centrální banky.
A to znamená, že někdo jiný rozhoduje o tom, co smíme a co můžeme dělat.
To znamená, že naše sebeurčení je ztraceno. To je pro mě ústřední bod, který je v další fázi důležitý.
- A příští měnový systém nebo různé systémy by neměly být schopny vyvinout dominantní měnu, aby konečně
přestaly sankce - aby každý mohl v klidu vyrábět a hackovat.
To je pro mě nyní z globálního hlediska nejdůležitější.
Podle mého názoru není účelné nechat všechno tak, jak je - méně vlády a podobně - ale všichni pokračujeme ve
společnosti, která si konkuruje lokty a má prostě volný trh.
Mluvím však spíše o jakémsi družstevním kapitalismu, kde by se tato družstevní složka měla stát mnohem výraznější.
Koneckonců, mnoho vědců již tuto problematiku zkoumalo a jasně prokázalo, že při stejném úsilí můžeme díky spolupráci dosáhnout
celkově většího příjmu, tedy většího blahobytu pro všechny.
Nebo stejný výsledek jako dnes s podstatně menším úsilím.
A pak prostě musíte zvážit: potřebujeme státní peníze? Musí být kryté? V jakékoliv formě?
Je to vůbec pravda o peněžní zásobě?
Odkud se vlastně berou peníze na úroky?
V konečném důsledku se tedy jedná o změnu paradigmatu na mnoha a mnoha úrovních.
A ekonomika a finance jsou jen velmi malou, i když velmi důležitou součástí všeho dění.
Kdybych byl ministrem hospodářství nebo financí, nepřišel bych s vlastním opatřením, ale s obrovskou osvětovou kampaní.
Navázal bych na Henryho Forda, který kdysi řekl: "Kdyby lidé pochopili peněžní systém,
do zítřejšího rána bychom měli revoluci."</i
Myslím, že většina lidí nemá nejmenší představu o tom, jak takový peněžní systém funguje, a proto bych
zahájil rozsáhlou informační kampaň se dvěma hlavními body.
Vysvětlil bych lidem, že měnovému systému, který máme od druhé světové války, dominuje jedna měna,
americký dolar, což si většina lidí ani neuvědomuje.
A za druhé, že centrální banky, které v současné době udržují tento měnový systém, jsou řízeny soukromou organizací v
pozadí, a to společností BlackRock, která v současné době působí jako hlavní poradce Federálního rezervního systému i ECB.
Myslím, že tímto způsobem bych lidem nejprve umožnil, aby celou věc pochopili a mohli
se skutečně podílet na rozhodovacím procesu.
Myslím, že je docela dobré, když jsou peníze vázány na fyzickou hodnotu.
Žijeme v době digitalizace a v době, kdy se k nám všechny tyto kryptoměny stále více přibližují.
Považuji to za velké nebezpečí, protože kryptoměny nejsou v konečném důsledku ničím jiným
než souborem dat, tedy nikoli fyzickým aktivem.
A soubor dat má hodnotu jen do té doby, dokud ho lidé uznávají jako peníze.
Jsem skeptik, pokud jde o Bitcoin - také obecně známý - jednoduše proto, že si vždycky říkám, že Bitcoin je
jako trezor a někdo sedí před ním a snaží se ho otevřít.
A po velkém úsilí se mu to podaří. Otevře dveře a co najde uvnitř? Nic. Vůbec nic.
A také si myslím, že Dirk Müller se úplně nemýlil, když před několika lety řekl, že Bitcoin není nic jiného než trojský kůň.
Myslím, že když se podíváte, kdy Bitcoin přišel na svět, musíte mít určité pochybnosti.
Bitcoin byl spuštěn v roce 2009, krátce po globální finanční krizi v letech 2007/2008.
Velký zájem byl tehdy o zavedení nového měnového systému, digitálních peněz centrální banky, v určitém okamžiku.
To se v té době pomalu stávalo zřejmým.
A aby toho bylo možné dosáhnout, museli být zejména mladí lidé připraveni přijmout digitální peníze všude, kde to bylo možné.
A právě tuto roli tehdy plnil Bitcoin. Mnoho lidí, zejména mladých, se vrhlo na Bitcoin.
A nedávno jsme viděli, že se s bitcoinem neuvěřitelně hraje.
Mnoho lidí si neuvědomuje, že bitcoin je cokoli jiného než demokratická měna.
Protože 91 % bitcoinu je v rukou velkých investorů. Pouze 9 % je v rukou běžných výdělečně činných osob.
To samo o sobě ukazuje, že velcí investoři mohou samozřejmě s touto měnou hýbat jedním nebo druhým směrem.
A souhlasím s Ernstem Wolffem, že pokud je 91 % těchto bitcoinů v rukou několika lidí nebo velkých
investorů, pak je velmi, velmi obtížné vytvořit důvěru.
Druhá věc je, že Bitcoin je skutečně nesporný nebo jedinečný jen do té doby, dokud se nepodaří prolomit jeho kód.
Je však jen otázkou času, kdy bude výpočetní výkon dostatečný k prolomení kódu.
A pokud je pravda, že již byly podány patenty na dešifrování kódu Bitcoinu, pak je jen
otázkou času, kdy bude možné dešifrovat i tento kód.
A pak je vlastně zbytečné přemýšlet o tom, zda je Bitcoin skutečná věc. Protože pak ho mohu i násobit.
Takže to omezení, které jsem všem slíbil, je jen prázdný slib. Takže se musí nejdřív dodržet.
Dnes je to běžný obchodní model. Lidé se zadlužují ve fiat penězích, v jistotě zhoršení měnové situace.
Zhoršení peněžní situace je hlavní složkou splácení, a tak se nakupují aktiva a akumuluje bohatství.
Tímto způsobem se lidé dostali do úzkých, protože je možné vydělat peníze pouhým kliknutím myši a zveřejněním záznamu.
A to již od roku 1970. Od roku 1971 se upustilo od formálního krytí zlatem a od té doby se
peníze vyrábějí bez výkonu a bez předchozích úspor.
To znamená, že je vyroben a později musí být vyvinut.
V roce 1970 měl průměrný zaměstnanec v Německu v přepočtu asi 5 000 eur.
Nyní se pohybujeme kolem 30 000, což je zhruba 475 procent. Dnes však můžete získat jen desetinu zlata.
Jinými slovy, tisk peněz snížil hodnotu práce o 90 %, pokud ji přepočteme na zlato.
Dvěma nejdůležitějšími nástroji moci na světě jsou na jedné straně peníze, tj. pocházíme ze společnosti,
v níž po několik set nebo několik tisíc let platila následující věta: Peníze vládnou světu.
Nesmíme chodit kolem horké kaše. Peníze vládnou světu.
V dnešní době existuje také druhý prostředek moci, a tím jsou data.
Takže každý, kdo má v dnešní době nekonečné množství peněz a nekonečné množství dat, jako například Elon Musk, má
neuvěřitelnou moc a může rozhodovat o mnohém a může se povznést nad ostatní lidi a pomoci jim rozhodovat o jejich osudu.
A proto jsem pro to, aby se přistoupilo kústavě a do ústavy se zahrnulo omezení pravomocí, pokud jde o peníze a údaje.
Proto jsem velmi, velmi skeptický k jakémukoli přístupu, který umožňuje jakémukoli státu -
dokonce i většině ve státě - uplatňovat tyranii.
A brát vydělané peníze je vždy tyranie.
Někomu něco vezmu a co s tím pak udělám?
Pak ji dám politikům. Nebo ji dostanou politici, aby s ní mohli vést válku?
Ještě horší socialistický koncept.
Proto si myslím, že bychom se měli oprostit od myšlenky, že by zde měla existovat centralizovaná moc, která omezuje
jednotlivce v jeho kreativitě a v tom, čeho může dosáhnout.
A myslím si, že patenty a licence jsou v dnešní době velmi škodlivé, zejména v odvětví IT, protože mnoho
mladých lidí, kteří dnes zakládají start-upy, rychle narazí na zeď, protože porušují tyto patenty a licence.
Pokud mají dobré nápady, rychle je převezmou velké společnosti.
Takže můj návrh - abychom se pokusili o něco konkrétního - zní: vzdát se patentů a licencí v
odvětví informačních technologií na celém světě.
Nechci stát, který se zmocňuje a přikazuje sám sobě, to můžete, to můžete.
Jinými slovy, plně souhlasím s Markusem Krallem a tvrdím, že stát musí být zcela zdrženlivý.
O tom, který typ je pro to ideální, musí rozhodnout sám trh.
Pokud si věci přeje většina nebo určitá kritická masa lidí, mohou se zde zakládat charitativní organizace.
- To se stane automaticky, pokud to tak má být. Ale stát zde musí být maximálně zdrženlivý.
A pak nedochází k těmto velkým excesům.
Měli bychom jednoduše zrušit dluh. Je třeba ho zakázat.
Pokud se však podíváme na dnešní stav, podle Institutu mezinárodních financí dosahuje náš globální dluh
přibližně 400 % světového hrubého národního produktu.
Tedy asi 400 procent, podle toho, na který rok se nyní podíváme. To nelze nikdy splatit, a to ani při nízkých úrokových sazbách.
V tomto ohledu není zadlužení dobrý nápad. Měli bychom se s ním opravdu rozloučit.
FED je soukromá banka vlastněná soukromými bankami, kterým stát udělil zákonný monopol na tisk peněz - bez jakékoliv
protihodnoty - a také jim udělil monopolní dohled nad bankami.
Nejde o nic jiného než o oligarchickou síť, které se podařilo podkopat tržní hospodářství ve smyslu státního monopolu.
Říkám, že z hlediska tržního hospodářství by se takové věci měly vykouřit.
V USA byla nejlepším příkladem Silicon Valley Bank, která mohla zkrachovat, aby ji mohla převzít členská banka, tj.
banka vlastněná Federálním rezervním systémem, JP Morgan.
Pak řekli, že se nemusíte obávat špatných úvěrů, které tam jsou - všech státních dluhopisů, které jsou znehodnoceny,
protože máte nekonečnou podporu Federálního rezervního systému.
Pro mě je to státní korupce nebo korupce v tomto systému.
A to teprve umožnilo nezbytnou korekci - a to je v podstatě to, co měl Schumpeter na mysli, když říkal, že čas od
času musíme připustit bankrot, aby došlo k očistné bouři.
Ve finančním sektoru to nebylo povoleno, protože to bylo vždy označeno jako systémově významné nebo něco
jiného, zatímco v reálné ekonomice - zejména v sektoru malých a středních podniků - je to vždy povoleno.
A to není správné. Myslím, že tato nespravedlnost je jedním z klíčových bodů, které je třeba napravit.
A pak bych chtěl upozornit, že bychom neměli příliš oslavovat tržní hospodářství.
Pokud si představím systém zdravotní péče a budu k němu přistupovat jako tržní ekonom, pak si řeknu, že musím
vést skupinu. Musím se skupinou vygenerovat spoustu peněz.
Musím svým akcionářům nabídnout dobré dividendy. A jak toho dosáhnu ve zdravotnictví?
Nejlepší způsob je udržet lidi nemocné co nejdéle, nechat je, aby se na krátkou dobu uzdravili, když jsou nemocní, ale obecně si
je udržet jako zákazníky tím, že je udržíte nemocné co nejdéle.
Proto si myslím, že například zdravotnictví je oblast, kde tržní ekonomika nemá vůbec co dělat.
A pak, a to je druhý bod, potřebujeme také skutečný právní stát, který bych rád alespoň částečně zpochybnil.
Protože nemáme zcela nezávislé soudnictví.
Pokud je soudní moc vázána pokyny nebo může být ovlivňována určitými vládními vlivy, čehož máme bohužel nyní několik
příkladů, a to nejen u pana Ballwega nebo jiných, ale i ve větších skandálech, pak zde máme situaci, která prostě
není možná, což nám bylo v základním zákoně slibováno jinak.
A k tomu se prostě musíme vrátit.
To jsou úpravy, které můžeme snadno provést a o kterých jsem si zcela jistý, že budou v příštích několika letech zavedeny,
protože tak, jak je to nyní, to lidé přijímají stále méně.
Takže máme co do činění se Sedmičkou velkolepých v Silicon Valley.
To jsou Alphabet, Amazon, Apple, Meta, Nvidia, Tesla a jedna další společnost, celkem jich je tedy sedm a
vlastní téměř všechny patenty a licence v této oblasti.
Dělají to, co prospívá jim, a ne to, co prospívá zbytku lidstva.
A to se v současné době dostalo na velmi nebezpečnou hranici, protože mají znalosti v oblasti umělé
inteligence, a pokud jde o umělou inteligenci, je třeba říci, že existují některé skutečně alarmující signály.
Chtěl bych jen připomenout, že Jeffrey Hinton, hlavní vývojář společnosti Google, loni odstoupil z
funkce s odůvodněním, že se vše stalo příliš nebezpečným.
Totéž platí pro Mo Goddarda, který byl šéfem marketingu ve společnosti Google X. Dnes jezdí po Anglii a plní
celé sály příběhy o tom, jak lidstvo dospělo v oblasti umělé inteligence do frankensteinovské chvíle.
Připomeňme, že doktor Frankenstein je fiktivní postava lékaře, který sešije z částí mrtvoly člověka a vdechne
mu život, aby zjistil, že tento člověk je najednou silnější, inteligentnější a také zlejší než on.
Nacházíme se tedy na velmi nebezpečné hranici.
A velký problém vidím v tom, že vývoj této technologie je v rukou několika málo lidí, kteří se zajímají
pouze o své vlastní zájmy, o svůj vlastní prospěch.
Co mohou podnikatelé konkrétně udělat, aby se jejich peníze a ekonomika vrátily do správných kolejí?
Podnikatelé musí nyní také uznat hodnotu vzdělávací práce, jako je AUF1, a podporovat ji, aby mohla pokračovat a rozšiřovat se.
V tomto ohledu musí přestat tato zdrženlivost, že oni už to dělají a my děláme svou věc.
Jsme na stejné lodi a je nás příliš málo na to, abychom si mohli dovolit nechat to dělat jiné.
Domnívám se, že malé a střední podniky by měly zcela sebevědomě ukázat, že jsou skutečně základem společnosti, a zajistit, aby
lidé skutečně nakupovali v malých a středních podnicích a sloužili malým a středním podnikům, a ne
dnešní ekonomice platforem, která dělá pravý opak.
Vytváří stále méně pracovních míst a ve skutečnosti už téměř nevzdělává mladé lidi.
Obrazy svobodného světa zítřka, pod tímto nádherným mottem pokračujeme v našem zpravodajství z alternativního WEF z Prahy.
Levá proti pravé, horní proti dolní, migranti proti občanům.
Většina obyvatelstva nekriticky tolerovala totalitní koronární donucovací opatření.
Přizpůsobení bylo důležitější než samostatné myšlení.
Obecně existuje neuvěřitelný tlak na konformitu, zejména v Německu.
Démonizace termínu "laterální myslitel" je příznačná pro to, jak je třeba tupě a stylově potírat svobodomyslnost.
Počet akademiků roste, ale počet nezávislých myslitelů klesá.
Vzdělávání dospělých mimo normy je pro masy zcela neznámé.
Je to výchovný problém, který začíná ve škole a končí v naší hektické společnosti.
Individuální přetížení, stres, riziko vyhoření a málokdo má čas nebo volný čas na další vzdělávání,
samostatné myšlení nebo dokonce osobní odpovědnost.
Kritici tvrdí, že to vše je záměrné, aby bylo možné bez problémů řídit poddajné stádo.
Pracovat, spotřebovávat, platit daně a nebouřit se. Ale je to to, co chceme?
A jak by měly nebo mohly vypadat hodnoty a společnost zítřka?
Osobní odpovědnost je velké slovo, které je ve svobodné společnosti potřebné, ale které se učí a praktikuje příliš málo.
Že prostě máte pocit, že jste zodpovědní za druhé, že jste zodpovědní za své vlastní štěstí a zdraví a že všichni jsme
jedno a že pokud ubližujeme druhým, ubližujeme i sami sobě.
V posledních čtyřech letech jsem strávil mnoho, mnoho let kritikou materialistické medicíny, konvenční medicíny, která s
lidmi zachází jako se strojem, která odděluje tělo, duši a ducha, která hledá a nachází příčinu zdraví a nemoci v
nejmenších stavebních kamenech naší existence v hmotném světě.
A já si neustále kladu otázku, jak je něco takového vůbec možné, že se medicína nemění, když nakonec už dávno víme, například z
psychonormologie a také z psychosomatických výzkumů, že o zdraví a nemoci už nelze uvažovat jinak než přidáním nemateriálních
faktorů, které jsou možná ještě silnější, pokud jde o otázku, co nás udržuje zdravé a co nás činí nemocnými.
Spoléhal jsem na žurnalistiku v naivní podobě, vždy jsem konzumoval celá systémová média a musel jsem si
uvědomit, že jsem se nechal celým tím systémem 50 let strhávat a byl jsem sveden do falešného způsobu myšlení.
A otázku, proč se něco nemění, nelze řešit rozumem.
A to je pro mě důležité, abych tento aspekt do této panelové diskuse vnesl. Nejde o porozumění.
Nejde o to, abyste k pochopení toho, co se stalo, použili čistý rozum.
První osvícenství před více než 300 lety, v 18. století, nám dalo příležitost distancovat se od
šlechty a duchovenstva a vnímat se jako občané.
Byla nám dána moc rozumu a my jsme s ní mohli napáchat spoustu neplechy.
Protože to, co se stalo po čistém používání mysli, kdy jsme ztratili racionální, emocionální a duchovní
stránku, směřovalo k industrializaci, k technizaci, kapitalismu, neoliberalismu a nyní jsme u transhumanismu.
To znamená, že lidé se stále více stávají stroji.
A já jsem velmi pro to, abychom se nad tím zamysleli, zejména s ohledem na posledních několik let, a abychom
se zaměřili spíše na iracionální než na racionální věci.
Když se mě zeptáte, jakou mám představu, pak vám musím říct, že věřím, že na světě není
člověk, který by neměl zvláštní schopnost.
A pokud tomu věřím, pak by vlastně mělo být naší společenskou odpovědností jim pomáhat, povzbuzovat je, podporovat a trénovat,
aby tento talent rozvíjeli a přispívali jím společnosti.
Pokud se nám to podaří, dojde k synergii mezi těmito osobami, které mají neuvěřitelné schopnosti.
Pokud se nám to podaří, pak pozvedneme společnost, její hodnoty natolik, že díky technologiím, které jsme v posledních letech
vyvinuli, nebudeme mít problém uspokojit základní materiální potřeby a individuální luxusní potřeby.
Ale to by pak byla synergie a vlastně rajské podmínky.
A tato představa mě pohání a dává mi sílu to všechno zvládnout, i když jsem trochu nepřátelská, mám
jiné myšlenky nebo požaduji určitou transparentnost.
No, musím mluvit za medicínu, mým oborem je medicína.
Rád bych tuto bezduchou medicínu změnil.
To se nedá reformovat, to se musí opravdu zlepšit zdola nahoru.
Když jsem slyšel WHO, stál jsem v pozoru.
Myslel jsem si, že jsou moudří, a dlouho mi trvalo, než jsem si uvědomil, že to je opravdu to poslední, co potřebujeme.
Mám vtip, který jsme si říkali, když jsem byl student: Dejte studentovi fyziky sbírku
fyzikálních vzorců a řekněte mu, ať se je naučí nazpaměť.
Pak se zeptá, proč? Když to budu potřebovat, vím, kde to je.
Dejte studentovi medicíny telefonní seznam jeho rodného města a řekněte mu, aby si ho zapamatoval. Zeptá se, do kdy?
Během pandemie řekli, prosím, očkujte, neptali se proč, ale jak často. takže velmi
přizpůsobené, velmi přímočaré a nikdy se na nic neptali.
A velmi silně rozlišuji mezi lékaři a lékaři.
Lékařů je jako šafránu. Univerzitní nemocnice se hemží lékaři.
Čtou každou studii a mají přehled o aktuálním stavu chyb.
Pokud se v oboru pohybujete tak dlouho jako já, víte, že existují změny paradigmatu, kterým pevně věříme.
A v určitém okamžiku někdo přijde a řekne, že to není pravda.
Pokud jste se s tím již několikrát setkali, pak víte, že ne vše je pevně dáno.
Všichni víme, že člověk je individualita - v překladu to znamená nedělitelná dualita.
A já bych to rozšířil, řekl bych, že člověk říká Indivitrium - nedělitelná trojice mezi tělem, myslí a duší.
Často se mohou vyskytnout psychické problémy, které se projevují i fyzicky.
Pokud léčí tělo, jsou na úplně špatném místě.
Lékař musí vidět člověka jako celek, ne jako součet jeho orgánů, ale jako součet těla, mysli a duše.
Myslím si, že zejména v německém školství je tento neutěšený stav naprosto záměrný.
Inflační udělování pseudoakademických titulů za genderový mainstreaming jakéhokoli druhu. Na
jeho konec si můžete dosadit libovolný termín.
Myslím, že nám chybí odvaha si to přiznat.
A já to vidím jako poslední úsek dekadence, zanedbávání blahobytu, který v naší společnosti máme, což vede k panické touze
zachovat si i to málo luxusu, který tu ještě je, k falešnému bezpečí, k podřízení se všemu, co se staví jako strašidlo.
Ne, ale vlastní odpovědnost, kdy říkáme, že odmítáme uposlechnout příkaz Nancy Faeserové,
nařízení Karla Lauterbacha, pokud jde o očkování.
Odmítáme policistův příkaz nasadit si masku.
Ne, musíme se naučit říkat jako dospělí: ne, tohle dělat nebudu a ponesu za to následky.
Podle mého názoru je to také nejmírumilovnější způsob.
Protože je to pasivní způsob, jak někomu říct: něco odmítám, odmítám toto podání a nezvednu
pěst ani nic jiného, abych vás teď dostal z funkce.
Po desetiletí se politici a tvůrci veřejného mínění soustředili výhradně na to, aby vše zničili, aby vše
vymezili, aby vše osvobodili od všech kolektivů a všech omezení.
Nikdo se už nikomu nezodpovídá. Už neexistují žádné pevné, stabilní pilíře, dokonce ani naše pohlaví.
Takže už nic není pevně dané, ničeho se nemůžete držet. Můžete být čímkoli nebo ničím.
Mnoho lidí se cítí jako nic a pak hledají náhradní identitu v konzumu, ve značkách, v oděvních značkách. 'Jsem uživatel Apple'
nebo v sociálních médiích, kde pak lze najít náhradní skupiny.
To všechno jsou náhražky, ale nejsou skutečné. Jsou to falešné identity.
A takoví lidé jsou také velmi snadno ovlivnitelní. Jsou velmi snadno ovlivnitelní propagandou a manipulací.
Jednoduše jim chybí kořeny. Chybí jim stabilita, základy hodnot, tradice a stabilní společenství.
Střední třída financuje asi 80 % příjmů.
Tato střední třída je tak ohrožena, což si myslím, že si nikdo ze skupiny ani neuvědomuje.
Jsme v situaci, kdy jsme v Evropě příliš úspěšní, což znamená, že nás nyní mají v hledáčku naši konkurenti po celém světě.
Ať už Američany nazýváme dospělými, nebo třeba adolescenty a jsme ještě v mateřské školce, může to
být i tento případ. Můžeme se přít o to, na čem jsme.
Situace je taková, že Evropa dosáhla nezávislosti díky finančnímu úspěchu, díky hospodářskému úspěchu.
Dochází k pohybům za svobodu, tedy k příležitostem, které se nelíbí všem.
A situace ve střední Evropě je taková, že z 3 500 skrytých šampionů je polovina v německy mluvících zemích.
Takže Skrytý šampion, jeden z nejlepších ve svém oboru, nemůžete minout. Je napřed z hlediska
technologie, napřed z hlediska prodeje - skrytý šampion.
Je jasné, že se to našim globálním konkurentům nelíbí, protože těch ostatních je 8 miliard a to je možná 120 milionů.
To je trochu nesoulad ve výkonnosti. Jak se mám tohoto konkurenta chytit?
Mohu generovat inflaci, která je přirozeně 0,1 / 0,2 plus minus, ale ne 10 nebo 20 nebo 30.
Takže musím v Národní bance tisknout poměrně hodně peněz, musím je vydávat poměrně levně.
Pak si mohu být stoprocentně jistý, že budu schopen konkurovat, protože platy jdou nahoru,
materiály jdou nahoru, už nemohu konkurovat celosvětově.
Jsme mistři světa v exportu, tedy německy mluvícího světa.
Ale to nestačí, musím také zničit základnu, základna je energie.
Pak rychle vyhodím Nord Stream do povětří. Musel bych nainstalovat 120 jaderných elektráren, které by tento
energetický výkon kompenzovaly, aby bylo možné spojení uznat.
Bleskově zavřu jaderné elektrárny, přejdu na alternativní zdroje energie, temné období útlumu nebo jak tomu říkáte.
A pokud to stále nestačí, zavedu nesmyslnou daň z CO2.
A pokud to stále nestačí, zničím morálku.
Těmito pěti opatřeními však mohu nejsilnější ekonomiku srazit na kolena.
A někteří lidé se budou dívat na to, co přijde v roce 2025.
Mezinárodní konkurenceschopnost byla v posledních třech letech zcela zničena.
Mám klienty, kteří do poslední chvíle plánovali investovat v Evropě, ale na poslední chvíli: "Stop, jedeme do Dubaje."
Jak je možné, že si země s otevřenýma očima stále volí své vlastní vrahy?
Jak je možné, že lid, který opakovaně volí lidi, které potvrdí jako kancléře, jako ministra zeleného
hospodářství, jako ministra zdravotnictví, je bez okamžitého zatýkání na ulici, bez sebenenávisti?
Musíte se nenávidět, když pracujete na svém vlastním zrušení a pak tomu tleskáte, jdete do televize a tvrdíte, že
konečně, právě jsme to znovu prohlásili na konferenci Strany zelených: Německo musí sloužit světu.
Ne, proboha, to jsem neudělal.
Musí držet hubu a chovat se jako dobrá země mezi sousedy.
Nemusí však nikomu sloužit ani splácet dluhy. Totéž platí i pro ostatní.
Sebenenávist je klíčová a odpověď na ni, přesně to, co jsi řekla, je prostě naučit se mít se rád, vždycky se toho trochu bojím, zní
to tak narcisticky, mít se rád, soucítit se sebou, zbavit se chorobných pochybností o
sobě, to je velká výzva, naprosto souhlasím.
Možná také zaútočit na kult viny. Takže se tomu pořád vyhýbáme, ale jde prostě o zemi a o vinu a stud za to, že jsme Němci.
Byl jsem příliš nepřímý?
Ano, byl jsi příliš nepřímý na to, aby ses skutečně zabýval tím, že se musíš stydět nebo pravicovým
extremismem, když říkáš, že jsem hrdý na to, že jsem Němec.
Jsem hrdý na německé hrdinství a tvůrčího ducha.
Páni, varovná světla pravicového extremismu nám svítí v hlavách nebo na našem kulturním dědictví, na našich předcích.
Takže tady začíná sebeláska nebo sebenenávist, že neustále popírám a stydím se.
Proto je tak důležité, abychom se s tím vypořádali, ale pokud se budeme stále vracet do té doby,
křižovat se a omlouvat se za to, nedostaneme se z toho.
Musíme se učit od dětí. A musíme se učit i od starších lidí, kteří si na smrtelné posteli
říkají: no, vlastně jsem nestihl navázat vztah.
Všechno ostatní jsem zvládl.
Koupil jsem si Ferrari a nevím, jaké úspěchy jsem slavil.
Ale to, čím opravdu trpím a co bych udělal znovu, je zdravý vztah.
A myslím, že když to nyní aplikujete na společnost, tato funkce vzoru, myslím, že je to velmi, velmi, velmi důležitá věc.
To se ještě nestalo, ne jako trenér, ale každý sám za sebe, čím může přispět k lepší společnosti, aby ze
sebe udělal nejlepší verzi sebe sama a pak byl vzorem.
Když se podíváte na průměrné školy, zejména v Berlíně, pocházím z Berlína, je to opravdu nejhorší,
nejhlubší díra v Německu, avantgardní stát v každém ohledu.
Protože v Německu se nikdo nemusí smát, protože v této zemi jste všichni na cestě do Berlína.
A když se podíváte na školu v Berlíně, tak uvidíte, že tam jsou díry, střechy jsou děravé, ve třídě je tolik dětí, že ani ten
nejobětavější učitel, který stojí vepředu, nemá možnost je nějak uchopit, pak ty třídy nerozumí ani národnímu jazyku, kterým
mluví učitel, a rodiče tam ty děti strkají s tím, že to vyřeší.
Ne, přesně to chceme. Přitahujeme do škol lidi, kteří se chtějí stát státními úředníky.
Lidé tam jdou téměř plynule, když sami dokončí školu, pak jdou do těchto škol a jsou
šťastní, že se konečně stali státními zaměstnanci.
To je neuvěřitelné.
Školský systém je tedy stručnou a rychlou rekapitulací celého našeho státního systému.
A pokud nezačneme tyto školy bourat a školský systém přebudovávat, nebudeme se muset snažit ani o to ostatní.
Takže to, co mě pohání, možná to zní drsně, ale je to smrt.
Je smrt, když se nad ní zamyslím, co chci, abych si mohl říct na smrtelné posteli, nebo čeho nechci litovat?
A to si říkám často.
Chci být každý den tou nejlepší verzí sebe sama, protože si nikdy nechci vyčítat, že nežiji naplno a nedávám do toho všechno.
Není důvod, proč ze sebe každý den nevydat všechno.
Mnoho lidí se mě stále ptá, jak to všechno zvládáte.
Ale ve skutečnosti je to jen vůle plně si vychutnat život, za který jsem tak vděčná - to je druhý tip:
vděčnost - jsem tak neuvěřitelně vděčná za tento život.
A to mi dává tolik síly, na jedné straně ta konečnost, na druhé straně vděčnost, že prostě
čerpám tolik energie, abych toho hodně vytvořila.
To mohu předat dál.
Jistě jste si všimli jedné věci, milí diváci, čekání na Spasitele je zbytečné, protože Spasitel už je tady.
Vy sami jste zachránce.
Tématem je globální řešení konfliktů zítřka a my se samozřejmě zabýváme globálními výzvami.
Jednou z hlavních příčin velkého pohybu uprchlíků jsou jistě války, a je jedno, zda jde o války ekonomické nebo vojenské.
Je zřejmé, že na tomto vývoji vydělávají korporace a lobby, a tuto řetězovou reakci konfliktu je třeba za každou cenu přerušit.
Tak to vypadá, že je to čím dál horší.
Nyní se skutečně nacházíme na okraji propasti Grand Hotelu.
Skutečnost je taková, že bychom se nyní mohli přímo zapojit do velmi horké války.
Civilní stavby jsou všude rozmetány na prach. To samozřejmě způsobuje obrovskou vlnu uprchlíků po celém světě.
A vlády bohatých zemí nejsou v žádném případě připraveny nebo ochotny odpovídajícím způsobem reagovat.
Naopak, celá úniková cesta je komercionalizována.
Například v Německu existuje společnost Serco.
Jedná se o britský konglomerát, který prodává nebo uvádí na trh 30 % svých zbraní a
provozuje více než 120 azylových center v Německu.
Jde o velmi výnosný byznys, který navíc zajišťuje uzavření domovů důchodců v zázemí, zejména v době pandemie koronaviru.
To je velmi špatné. Domovy důchodců byly záměrně přivedeny k úpadku na základě koronaviru.
A my prostě vidíme, že dokud se toto bezuzdné vydělávání na lidském neštěstí neomezí.
Jinými slovy, to, k čemu by mělo skutečně dojít, je zkrocení finančních spekulací.
To, co žene svět do bídy, je například dominance dolaru.
Co žene mnoho zemí do bídy. Jsou to sankce.
Jedná se o spekulace na finančních trzích s pádem celých států a ekonomik.
Na to sázejí a k rozbití tohoto státu využívají i nakoupený tisk.
A kdo to vlastně řídí?
V Německu jsou to stratégové z investičních bank, kteří v podstatě jen dávají politikům pokyny.
Politika je jen PR a otázkou toho, jak prodat určité strategie.
Vidíme, že ve všech těchto zemích také narůstá sociální napětí.
A já na vás mohu jen apelovat, abyste zachovali klid a opravdu se nad nějakým konceptem zamysleli.
Lidé na dně by se tedy nyní museli vyvinout v think tanky, v think tanky zdola nahoru.
To nám samozřejmě dává novou zbraň migrace. Protože migrace je zbraň.
Je také záměrně využívána k destabilizaci světa jiných států, v tomto případě Německa nebo Rakouska.
V současné době zažíváme podobnou situaci jako před první světovou válkou, kdy se znovu a znovu rozhořívají lokální konflikty,
které byly zdánlivě na sobě nezávislé, a přesto spolu souvisejí.
Tehdy to byly balkánské války.
Dnes jsou to války na Ukrajině a na Blízkém východě, které se nakonec spojí v jednu velkou bitvu, o kterou nikdo nestojí.
Myslím si, že vzhledem k tomu, že to částečně vyplývá z rozporů, ze zájmů a také z nejhorší lidské povahy, nebude možné
tomu zabránit v tom smyslu, že by vypukl úplný věk přátelství a míru, ale tím, že se zastaví váleční štváči.
Jinými slovy, vytvořením politických podmínek, v nichž tito lidé, kteří jdou do války, protože je to pro ně
výhodné, protože to slouží jejich zájmům a protože na tom vydělávají, tak nemohou činit.
To je úkolem politiky. Je také úkolem médií, novinářů, aby takovou situaci vytvořili.
A aby si lidé uvědomili, že nic se neděje náhodou - nic není důkladněji připraveno než válka, která náhle vypukne.
Ale v prostředí, kde vypukne válka, něco odpadá, právo.
Právě jsme to viděli v Sýrii. Sotva Sýrie náhle padla, zaútočí na ni izraelská letadla a provedou 250 útoků.
To je klíčový bod.
Žijeme ve společnosti, která se živí psy. Žijeme v soutěživé společnosti.
A nakonec, válka je jen to, co děláme v práci.
Musíte se také podívat na dno.
Jak jsou lidé vlastně socializováni, vzděláváni a vedeni k tomu, aby to brali jako něco normálního?
Někdo se prostě dostane na vedlejší kolej. S tím nesouhlasím.
Jsem prostě přesvědčen, že člověka dělá člověkem to, že je společenskou bytostí.
Jsme však cvičeni a trénováni k soutěžení v malých jednotkách. Pak děláte kariéru tím, že ustupujete.
A z těchto lidí vytváříte globalisty a lidi, kteří přijímají všechno.
Věřím, že 90 procent lidí by ani nevědělo, o čem mluvíme, když diskutujeme na panelu.
Věří, že si můžete najít objednávku, jakou máme my, že vám bude doručena, že ji stačí jen podepsat.
Ale takhle demokracie vůbec nefunguje.
Demokracie neznamená jen mít právo rozhodovat, ale také mít možnost vyjádřit se.
A myslím, že bychom se měli všude postavit a říct, že tohle nechceme.
Protože pokud jde o migraci a reemigraci, musíte říct jednu věc: samozřejmě, že každý
člověk má právo na identitu, to je naprosto jasné.
Ale i ti, kteří k nám přicházejí, mají právo na domov.
Nechtějí odejít.
Jsou také bombardováni, vyháněni. Dostávají nabídky, které jim znemožňují žít v jejich kultuře. I to musíme vidět.
A pak tyto dvě skupiny postavíme vedle sebe. Pak se navzájem zbijí. A nevidíme ty, kteří nutí loutky tančit.
Remigrace je rozhodně potřebná, protože věřím, že jen lidé mohou zachránit svět před
globalisty a jen remigrace může zachránit naše lidi.
Protože i já bych chtěl tuto první řeč zakončit otázkou: Proč se vás nikdo neptá, zda se nyní
spouštějí nové migrační vlny do Saúdské Arábie?
Proč se nikdo neptá, zda se nyní objevují migrační vlny do Ázerbájdžánu?
Existuje 57 islámských zemí, Saúdská Arábie je neuvěřitelně bohatá. Staví nové město Neom, mají obrovský
stanový tábor, který potřebují jen jednou ročně na hadždž.
Mohli by přijmout desítky tisíc lidí.
Částečně nesou vinu i za to, co se v současnosti děje v Sýrii, protože tyto džihádistické milice spolufinancují.
Proč je to vždy Evropa, kdo musí věřit?
Takže výměnu obyvatelstva v Evropě, tuto migrační zbraň, svévolné vytváření mnohonárodnostních států, v nichž my,
původní obyvatelé, budeme brzy menšinou, je třeba posuzovat odděleně od těchto geopolitických otázek.
A ten neuvěřitelný trik, který se podařil zejména levici, tedy vlastně pseudolevici, prezentovat masové hnutí a
masovou migraci jako něco pozitivního a filantropického.
A to není. Ani pro nás, ani pro migranty, včetně ekonomických uprchlíků, kteří přicházejí.
Rodiny se rozpadají, praktikujeme demografický vampyrismus. Když to slyším, musíme nabírat kvalifikovanou pracovní sílu.
Okrádáme o ně země, kde jsou nejvíce potřeba.
V Mozambiku emigrovalo 70 % lékařů, kteří byli vyškoleni v zemi.
Kam půjdou lidé, kteří tam žijí? Budou je následovat do Evropy.
To je zásadní bod.
A miliony žen, které zde uklízejí, starají se o sebe nebo se živí prostitucí, jsou také rozvrácené rodiny.
Tato masová migrace je v každém ohledu nehumánní.
A já s vámi naprosto souhlasím, musíme vyvrátit toto morální pokrytectví, tento pseudohumanismus a ukázat,
že z masového hnutí a masové mobilizace lidstva má prospěch jen jedna skupina, a to globalisté.
Lidé z toho nemají žádný prospěch.
Takže to všechno je jen podíval na jednotlivě, se podíváte na Corona komplex.
Teprve nyní si lidé uvědomují, že z toho mají prospěch, že jde o obchodní model, že farmaceutický průmysl vydělal miliardy.
Že se lékaři, kteří se objevili, vědci nechali podplatit studiemi, v nichž inkasovali miliony, jak jsme zde dnes již slyšeli.
Že z toho mají prospěch politici a média. Dochází k personální výměně.
A vlastně to vidíme v každém komplexu, ať už mluvíme o migraci, stala se také obchodním modelem, na kterém vydělávají
velké korporace, vydělává mezinárodní finanční průmysl.
To se týká například i převodů peněz zpět do zemí původu, z nichž některé jsou zatíženy
vysokými poplatky a špatnými směnnými kurzy.
A samozřejmě válka je obchodní model par excellence.
Když se podíváte na rozšiřování NATO na východ, každá země, která se musí nebo chce stát součástí NATO, musí
celou svou armádu reorganizovat podle standardů NATO.
Jinými slovy, to, co potřebují, je samozřejmě přesně šité na míru americkému obrannému průmyslu. To už jsme dnes probrali.
Musí uvést munici do souladu se standardy NATO, zařízení, software, cloud.
Velké technologické společnosti, Microsoft a Amazon vydělaly stovky miliard dolarů na
cloudových službách pro Pentagon, CIA a NSA.
Byly vytvořeny obrovské datové chobotnice. Vznikl obrovský obchodní model.
A pak je docela drzé, že jeden z hlavních spekulantů, jako je BlackRock, který je významně zapojen do mnoha a mnoha
obranných odvětví, před několika dny také vystoupil na veřejnost a řekl, že bychom chtěli fond na obnovu Ukrajiny.
Bezelstně řekli, že za to nechceme žádné peníze, ale chceme je jen spravovat, aby na tom vydělaly jejich společnosti BlackRock.
To je dost cynický obchodní model.
USA mají obrovské dluhy, které nikdy nebudou splaceny.
A v tu chvíli se zvyšuje hrozba války.
Uděláte to jednou, jak jsme viděli vždy v předchozích válkách: Když finanční svět, když nekryté bankovky nebo
fiat peníze už nemají krytí, pak musíte jednou vytřít.
Pak je třeba vyčistit vzduch, všechno vyprat a po válce vytvořit nový světový řád, například Bretton Woods.
Lidé pak věří, že Trump sestoupí z nebe a všechno bude v pořádku. To se ale nestane.
To je spíše v zájmu těch, kteří nás chtějí paralyzovat. Chtějí, abychom věřili, že budeme spaseni, protože pak to sami neuděláme.
Po atentátu v USA získal Trump téměř svatý status.
Takže božská prozřetelnost, jeden pohyb a kulka prošla.
To ne.
Možná měl být zastřelen, možná měl štěstí, nevím. Ale není to božská bytost.
Trump kandidoval s pozicí "Make America Great Again".
A to musíte brát vážně. A také si musíte uvědomit, co to neznamená.
Udělat Ameriku znovu velkou neznamená učinit Německo suverénním. Nebo učinit Evropu velkou.
Nebo udělat svět lepším, ale prosazovat americké zájmy.
To je jeho povinností jako amerického prezidenta. Proto byl zvolen.
V případě pochybností tak však učiní na úkor jiných států, na úkor jiných zájmů a na úkor jiných suverenit.
Nikdy byste neměli podléhat představě, že zemi vládne jen jedna mocenská základna, jedna rodina, ale je to tak
v každé zemi, kde jsou různí vládci nebo bohaté rodiny.
Arend Oetker, tehdejší šéf Atlantikbrücku, v roce 2005 řekl, že Americe vládne 200 bohatých
rodin a my bychom s nimi chtěli mít dobré kontakty.
A ti, kteří nyní podporují Donalda Trumpa, zjistili, že je ostatní dříve příliš nepodporovali.
Takže teď hlasují, rádi by dali přednost vozu před koněm, ale je to stejný závod.
Nic se tedy nezmění.
Ale to, že vůbec čekáme, až někdo přijde a udělá to lépe, ukazuje, jak jsme vycvičení.
Že v demokracii, kde rozhodují občané, čekáme na spasitele, kterého si pak můžeme jednou za čtyři nebo pět let zvolit.
To je první, který jsme již přijali. To nemůže být správné.
Jinými slovy, uvidíme, zda budeme mít štěstí. Ale když řeknete, kdo v současné době řídí změnu režimu v Sýrii?
Byli to ukrajinští vojáci vycvičení Brity.
Nejsou nyní na Ukrajině potřeba? Ano, v tuto chvíli ne. Nemohou tam nic dělat.
Přesto mohou v Sýrii něco změnit. Jsou na největší čerpací stanici na světě.
A pak máte trochu páky na vyjednávání o tom, co by se mělo na Ukrajině stát později po Trumpovi.
A mimochodem, Britové jsou zde silnými vůdci, což poznáte i podle toho, že se nikde neobjevují.
Britové si vedou opravdu dobře.
Musím říct, že je to opravdu gentlemanské. Je to styl po osmé.
Neobjevují se. Jsou tak důležité.
A proto v případě Sýrie vyřazujeme ze hry dva hráče na jedné kartě.
Rozbíjejí šíitský půlměsíc, Jemen, Libanon a Sýrii.
Bombardování probíhá ve všech směrech. Nikdo o tom nemluví.
A zároveň, pokud vytlačí Rusy ze Sýrie, a to je to jediné, na čem záleží, vyřadí Tartus ze hry.
Nejdůležitější a jediný středomořský přístav Rusů tam.
Měli bychom se tedy na sebe podívat jako na lidskou rodinu a říci si, jak to chceme dělat v budoucnu?
Protože všichni máme právo na domov.
A absurdní je, že to není tím, že by všeho bylo málo. Je toho dost pro všechny.
Kdybychom je rozdělovali spravedlivě, nedocházelo by k žádnému pohybu uprchlíků.
Ale to je politická intrika, která se zde odehrává. Je to Machiavelli ve všech oblastech.
Měli bychom rozvíjet národní cítění pro německy mluvící svět. Což neznamená, že ostatní jsou hloupí.
Ale máme právo na německy mluvící oblast, jazykovou oblast, kulturní oblast a jsme na to hrdí.
Můžeme také jednoduše říci, že.
A to je první věc, kterou můžeme naprogramovat", protože pak bereme lidi s sebou, protože je to pro ně hmatatelné.
Abychom byli opět národně hrdí na to, za čím si stojíme, a přenesli to na jeviště.
Jsme zastánci německého myšlení, německé kultury a německého inženýrství.
A také se zasazujeme o německý obchod.
Protože jestli se Němci z historie něco naučili, tak to, že válka není dobrý nápad a že ji nevyhrajeme.
Nevím, kdo nyní přichází s myšlenkou, že bychom mohli vyhrát tažení proti Rusku.
Takže příběh, jak jsem se ho dozvěděl, se minule moc nepovedl.
To bych nedělal.
A myslím, že bychom byli zděšeni, kdybychom věděli, jak hluboce jsou nyní Verfassungsschutz,
tajné služby a BKA instrumentalizovány státy.
A už ne na ochranu bezpečnosti, prostě proti zločinu, proti organizovanému zločinu, který existuje a je
dost špatný, ale proti vlastním občanům, proti médiím.
To je další trik - zachránit demokracii teď, aby se později zrušila.
Je to vidět na výsledcích voleb ve východních státech.
V Durynsku, kde byla největším vítězem voleb AfD s 32 procenty, vznikla koalice čtyř stran, která se pak nazývá trojkoalice.
A uzavíráte spojenectví s levicí, tedy se SED.
CDU se s tím vším smiřuje jen proto, aby si udržela moc kvůli několika ministerským postům.
Selhávají všechny instance, včetně politiky, médií a soudů, jak jsme to museli zažít i v případě Corony.
A to je jistě hluboký stav ve své nejčistší podobě.
Končíme se simulací, že by si lidé mohli ještě nějak vybrat legitimní vládu, která je
stejně obvykle jen volbou mezi podobnými kandidáty.
Ale můžeme si také uvědomit, že jsme byli propagandou a vzděláváním vedeni k tomu, že kdyby teď
přišel ten správný člověk, vsadil bych na něj.
A to se nestane. To by byla opět centralizace.
A rozhodující je, že se postavíte a řeknete: Nebudu čekat, začnu, udělám to sám.
A co je trnem v oku obvyklým podezřelým, je to, že jsme tak sebevědomí, že sem přijdeme a jednoduše řekneme,
že jste tak směšní ptáci, že už vůbec nejste hrozbou.
To, co děláte, je legrační.
Často analyzuji, jak stabilní je impérium a zda to může mít něco společného s médiem, na kterém komunikuje.
Zní to složitě, ale je to jednoduché.
Nejstabilnější světovou říší, která kdy existovala, byla říše starých Egypťanů.
Komunikovali na kameni, můžete je vidět ještě dnes.
Dnes máme co do činění s komunikačními prostředky, které se pohybují mnohem rychleji, alespoň od dob Marconiho.
A dnes máme globální impérium, které funguje digitálně.
Pokud tuto světovou říši odpojíte, je konec. Už neexistuje.
To znamená, že kontrola nad námi probíhá i prostřednictvím našich mobilních zařízení.
Když je odložíme, když vypneme svá digitální zařízení, jsme neviditelní. To je naše síla.
Síla spočívá v tom, že ji prostě už nezapneme a pak už nejsme dostupní.
Bylo nám řečeno, že bychom měli být kontaktní, aby nám nic neuniklo.
Jsme neustále informováni o novinkách, popravdě řečeno, jsme neustále ve střehu.
Poměr sil se mění pouze tehdy, když se rozhodnu, jaká média si pustím do hlavy.
To je první suverenita. Už se na to ani nedívám.
Jestliže jsme byli sraženi na zem, musíme se zamyslet nad tím, jak to udělala druhá strana.
Jak už řekl Ken, mají ji prostřednictvím těchto think tanků, těchto diskrétních transatlantických sítí.
Vždycky nám bylo něco předloženo takříkajíc šokujícím způsobem.
Musíme začít navazovat kontakty.
Musíme sami založit think-tanky.
V Německu máme tolik dobrých iniciativ, ale všechny o sobě navzájem nic nevědí.
Když v Jühnde vzniká energeticky soběstačná vesnice, není třeba znovu vynalézat kolo.
A někde jinde to chce udělat také. Pak tam můžete shromáždit odborníky, profesionální novináře, kteří to dokážou
lidem zprostředkovat opravdu dobrým a srozumitelným jazykem.
Potřebujeme odborníky.
Jsem si jistý, že na univerzitách je dost lidí, profesorů se zaťatými pěstmi v kapsách, kteří jsou izolovaní a rádi by
něco udělali, zpřístupnili své odborné znalosti veřejnosti.
A my s tím musíme něco udělat. A myslím, že ano, musíme omezit sobectví, dávání je požehnanější než přijímání.
Je to velmi potěšující. Viděli jsme to i v období koronaviru, jakou jsme získali vnitřní sílu, jakou
radost jsme cítili, když jsme si navzájem pomáhali.
A myslím, že to je skutečně síla. Můžeme dokonce, ano, učinit Deep State zastaralým.
Většina lidí, kteří se jednou probudí a rozpoznají a prohlédnou problém, se k němu už nevrací.
Je to jako ovoce padající z jabloně. Některá spadnou dříve, jiná později.
To znamená, že každý jednotlivec, kterého probudíme, je někdo, koho elity ztratily téměř navždy.
Donutili nás vstát.
Všimli jsme si toho v Coroně a toto pódium zde na AUF1 je dalším způsobem, jak si uvědomit, jak jsme silní,
jak jsme propojení a jak jsme se stali sebevědomými.
Doufám také, že divákům dává naději, že vidí, že lidé tady přemýšlejí na plný úvazek a na
plný úvazek o tom, jak se z této mizérie dostat.
A já si myslím, že koróna způsobila, že většina lidí prošla politickou pubertou.
A nyní jsme nuceni se vystěhovat a měli bychom se vystěhovat.
A když už se odstěhujete a jste venku delší dobu, neexistuje žádná nabídka, kterou by mi otec nebo matka
mohli dát, abych se nastěhovala zpátky do svého starého pěkného dětského pokoje, což by mi nabídli.
Zaprvé, můj otec je mrtvý a máma je trochu senilní.
To lze uplatnit i na země: Děkujeme za nabídku. Ale já jsem dospělý a svůj život si zařídím sám.
A kdo to odmítá, nezaslouží si svobodu.
Dnes jsme mohli nahlédnout trochu do budoucnosti s těmito různými tématy, abychom viděli, jak by to mohlo
vypadat, kdybychom mohli vyvinout odpovídající sílu.
Což chceme vrátit lidem, kteří nám byli odebráni.
A to je ten pohon. A ukázali jsme především jednu věc. Můžeme něčeho dosáhnout.
Potřebujeme jasný cíl, jasnou vizi. A na tom musíme neochvějně pracovat.
A my jsme ukázali, že to umíme, děláme to a děláme to. Děkujeme.
Co může každý jednotlivec udělat nyní?
Šířit, šířit, šířit, a to nejen mediální nabídky na internetu, ale také zcela záměrně offline.
Stejně jako to dělá můj otec Ivo Sasek již 15 let na příkladu sítě S&G.
Můžete lidi inspirovat a říct: "Předejte to jen 2, a když to předáte 2, tak znovu a
znovu. Pak budete za 20 kroků na konci světa.
Je to extrémní fascinace tím, čím můžete lidi získat, když se digitální brány zavřou.
To vyžaduje strategické sítě, lokálně organizované sítě.
Šířte, šiřte, co můžete - ať už digitálně, a pokud se bariéra stále uzavírá, tak i offline, co můžete.
To může udělat každý.
Pošlete toto video dvěma osobám.