Alternatív WEF - A 9 órás formatív kortárs történelem lényege.
A felvilágosodás számos kiválósága gyűlt össze a prágai Alternatív WEF-en.
Az Alternatív WEF a Nagy Újraindítás ellenlépése, egy alternatív agytröszt a holnap szabad világáért.
A Kla.TV történelmi beszédek, izgalmas vitafórumok és exkluzív interjúk esszenciáját mutatja be.
Az alternatív WEF teljes tartalma megtalálható az AUF1 címen: www.auf1.tv/alternativ-wef
A felvilágosítók, a szabadságharcosok krémje találkozik itt a napokban, hogy valami nagyon különlegeset indítson útjára.
Ki akarunk állni a globalizmus, az elnyomás, a béke és a szabadság ellen.
Kihívásokkal teli időket élünk, ezért fontos, hogy kapcsolatot, szövetséget és hálózatot hozzunk létre.
És most szeretnénk meghívni a színpadra azt a két embert, akik az ötletet kitalálták: Elsa Mittmannsgruber és Stefan Magnet.
Igen, az ötlet azért jött, mert olvastam egy cikket Klaus Schwabtól a WEF kezdeteiről.
Aztán láttam és olvastam, hogy milyen kicsiben kezdődött.
És ez valahogy lenyűgözött engem. Ez a fontos dolog.
És nincs kőbe vésve, hogy a globalista WEF kezében kell tartania a jogart.
Most már lehet konkurenciája, most már kell, hogy legyen konkurenciája az Alternatív WEF-nek.
És ki lenne erre alkalmasabb, mint azok, akik már megmutatták bátorságukat és felvették a harcot a rendszerrel.
Ki kell mondani, hogy ezek az alapvetően különböző emberek most párbeszédet kezdenek.
Visszatekintve történelmi pillanat lesz, amikor sikerült összehoznunk ennyi nagyszerű személyiséget, akik talán nem
értenek egyet minden kérdésben, de akiket egy közös cél egyesít, és ez az önrendelkezés, a szuverenitás és a szabadság akarata.
És mindenki, aki itt részt vesz, eltökélt szándéka, hogy mindent megtesz ennek érdekében, mert
ezek nélkül az értékek nélkül a jövő semmit sem ér.
Köszönöm a pillanatot, és még egy nagy taps a kezdeményezőknek.
A cseh fővárosban, Prágában vagyunk, egy gyönyörű városban, egy gyönyörű kongresszusi központban.
Így természetes, hogy a köszöntő szavakat egy olyan személy mondja, aki mindig is
kiemelkedő szerepet játszott ebben az országban.
Egykor a davosi Világgazdasági Fórum állandó vendége volt.
Most oldalt váltott, és az Alternatív WEF-en van.
Nagyon örülünk, hogy itt van, hogy megtisztel bennünket, és mindenekelőtt annak, hogy
ő tartja a hivatalos üdvözlő beszédet is.
A volt elnök, Dr. Vaclav Klaus. Szívélyes fogadtatás.
Számomra az egyik ilyen szimbólum ez a szálloda és ez a csarnok.
Utoljára 2008-ban jártam itt, az utolsó ODS-kongresszusomon.
Néhányan talán tudják, hogy az ODS az a polgári demokratikus párt, amelyet én . . .
Ennek a pártnak a fejlődése, akárcsak az egész Cseh Köztársaság és egész Európa politikai és ideológiai fejlődése, fokozatosan a
mai posztpolitikai, posztdemokratikus világ irányába mozdult el.
Ezért mondtam le tiszteletbeli elnöki tisztemről ebben a Házban. Nem akartam itt lenni.
Már akkor is világosan láttam és remélhetőleg megértettem a nyugati világ erőteljes tendenciáit.
Azzal fenyegettek minket, hogy a mai tragikus világba juttatnak minket.
Véleményem szerint napjainkban a legfontosabb szerepet a multikulturalizmus ideológiája játssza,
amely a tömeges migrációt termeli ki, dicsőíti és védi.
Ez az ideológia még a szabadság szót sem ismeri.
Elvileg agresszívan a demokrácia fő intézménye, a nemzetállam ellen irányul.
A nemzet azonban kétségtelenül az emberi társadalom alapvető és pótolhatatlan eleme.
A mai erőteljes genderizmus vagy radikális feminizmus az emberi lények biológiai szubsztanciáját és így az
emberi társadalom elemi alapját, a családot támadja.
A Cseh Köztársaság miniszterelnökeként és elnökeként be kell vallanom, hogy én vezettem be a Cseh Köztársaságot az EU-ba.
A jól ismert kísérletem, hogy az utolsó pillanatban meghúzzam a vészféket, és ne írjam alá a Lisszaboni
Szerződést, mint köztársasági elnök, hiábavaló volt.
Ennek következtében az európai integráció az elmúlt években és évtizedekben egyértelműen politikai egyesüléssé változott.
A szuverén európai országok közötti baráti és kölcsönösen előnyös együttműködés gondolata már a múlté.
Bizonyára nem én vagyok az egyetlen, aki szerint az egész Nyugat, különösen Európa hanyatlóban van.
Korunk kihívása az, hogy megakadályozzuk, hogy a mai hanyatlás holnap is folytatódjon.
Az ehhez hasonló konferenciák remélhetőleg segíthetnek.
Eredményes találkozót kívánok. Köszönöm szépen.
Hölgyeim és uraim, tisztelt otthoni nézők, kedves hozzászólók, teljesen egyetértek Prof. Dr. Vaclav Klausszal,
amikor azt mondja, hogy most kell foglalkoznunk a világgal.
Köszönöm neki ezeket a tiszta, üdítő szavakat egy igazi államférfi szájából, aki még ismeri a
felelősséget, ellentétben azokkal, akik most felemelkedtek, hogy valójában a szakadékba vezessék világunkat.
És ismersz engem. A világos szavak barátja vagyok, és a tényleges helyzetet is nagyon világosan megfogalmazom.
Ami itt történik, a szemünk láttára, az egyenes út a pusztulásba.
És ez teljesen szándékos, mert bizonyos körök a fejükbe vették, hogy véghezviszik azt, amit ők Nagy Újraindításnak, teljes
átszervezésnek, átalakításnak és ezzel együtt a középosztály, az európai jóléti társadalom megsemmisítésének neveznek.
És nem csak gazdasági érdekekről van szó, nem csak a tőke elszívásáról és az
emberiség történetének legnagyobb kisajátításáról.
A lényeg az, hogy ezek a körök a jövőre nézve biztosítani akarják a hatalmat, a modern technológiát és a digitalizációt.
Ez lehetővé teszi számukra, hogy olyan dolgokat tegyenek, amelyekről a fáraók és császárok csak álmodhattak.
Most akarják bezárni a zsákot, hogy soha többé ne legyen szabadság számunkra, a csőcselék, a 99 százalék számára,
hogy a szupergazdagok 0,001 százaléka, a globalisták, a milliárdosok az örökkévalóságig gyakorolhassák a hatalmat.
És ezzel állunk szemben, és nem akarom, hogy ma, és ti sem akarjátok, hogy ma és a következő események
során arra összpontosítsuk az energiát, ami ma rossz.
Igen, szükségünk van rá, mint fix pontra, hogy felismerjük, hogyan akarjuk jobban csinálni a dolgokat.
Ezen az alternatív WEF-en azonban tudatosan arra szeretnénk összpontosítani, hogy hogyan nézhetne ki egy jobb
jövő, megoldásokról beszélni, és az összefogással kezdeni.
Mert amikor összejövünk és beszélgetünk, a jövő máris elkezdődik.
Mert a hatalmi elitek mindent megtesznek annak érdekében, hogy a Nagy Újraindítás és az új globalista világrendjük valósággá
váljon, és bárki, aki ellene van, azt lelőnék, egy alacsonyabb kaszt tagjának, úgymond páriának (= kívülállónak)
nyilvánítanák, és ennek megfelelően harcolnának ellene.
És mindennek ellenére, a véleményterror és a meggyőződés egész légköre ellenére még mindig vannak bátor emberek,
még mindig vannak olyanok, akik szembeszállnak az árral, és van bátorságuk kimondani az igazságot.
És ki máshoz lehetne jobban szólni, mint azokhoz a bátor emberekhez, akik a szükségállapot elmúlt négy éve
alatt kitüntették magukat, akik előbújtak a rejtekhelyükről, akik kiálltak és megállták a helyüket?
Ki lenne alkalmasabb arra, hogy már most a holnap világáról gondolkodjon?
Ezért választottunk mindenkit, aki ma részt vesz ezen az eseményen, nagyon speciálisan, mert
mindenki már nevet szerzett magának a saját területén.
Küldetésemnek tekintem, hogy összehozzam az embereket, hogy megpróbáljam továbbfejleszteni a
dolgokat, vagy támogatni azokat, amelyek már jól fejlődnek.
Egyébként a másik oldalon egyáltalán nincs idealizmus.
Vegyük el a milliárdos támogatásokat. Gondolja, hogy az ARD másnap még mindig sugározna?
Vagy gondolja, hogy a hivatásos politikusok közül bárki is ott lenne még a Bundestagban?
Ennek a rendszernek nincs idealizmusa.
A mi oldalunkon ott van az idealizmus, ott van a szenvedésre való képesség, és ott van az áldozatokra való hajlandóság.
Aztán össze kell rakni az egyiket és a másikat, hogy kiderüljön, ki nyer a végén.
Az emberekbe vetett bizalommal szerveztük meg ezt az eseményt, a közreműködőkbe vetett bizalommal, de mindenekelőtt azzal a
bizalommal, hogy szükség van rá, hogy sokan meg fogják nézni, hogy inspirálódni fognak, hogy maguk is projekteket
fognak belőle meríteni, és hogy természetesen támogatni fogják.
Meggyőződésem, hogy ez a bizalom nem fog csalódást okozni. És ez a bizalom mindannyiunkat jellemez.
Az idei konferencia témája, az első Alternatív WEF mottója pedig a következő: Képek a holnap szabad világáról.
Szeretnénk felvázolni, hogyan képzeljük el a holnap világát, függetlenül a politikai realitásoktól. Mit akarunk?
Néha meg kell változtatnunk az utunkat. De hűek maradunk a célhoz, hűek maradunk a kockás zászlóhoz.
Prága pragmatikus, csak azt akartam mondani. Carl Schmitt-tel kezdem.
Egyszer azt mondta: "Az uralkodó az, aki a szükségállapotról dönt.
És ahogy ezt az európai koronavírusos évekre alkalmazzuk, egy dolgot nem lehet tagadni: Európa
minden volt és nyilvánvalóan minden, csak nem szuverén.
A koronavírusos időszakban Európa alárendelte magát egy olyan narratívának, amely nem Európában született, hanem amelyet
szándékosan az amerikai agytrösztök és alapítványok hoztak létre.
Az európai szükségállapotot a WHO-n keresztül diktálták Európának, és nem a lakosság döntött róla.
A valóságban az egyes országoknak nincs beleszólásuk a WHO-ba.
A kötelező érvényű döntéseket a nagy pénz hozza, és ez a nagy pénz elsősorban a Bill és Melinda Gates Alapítványtól származik.
Ez nem egy európai alapítvány, hanem egy amerikai alapítvány, amelyet az amerikai külpolitika eszközeként használnak.
Az amerikai nem kormányzati szervezetek külpolitikai szerepvállalása a mesterségesen létrehozott válságok kezelésében
már 2010-ben felmerült, amikor a Rockefeller Alapítvány felvázolta Lockstep című koronavírus-szimulációs játékát.
Ezt követően az évek során megfelelő struktúrákat hoztak létre.
2019 októberében úgymond a főpróba következett az Event 201 című szimulációs játékkal, amelynek utolsó tesztje aztán Wuhanban
jelent meg amerikai pénzből, hogy a Covid-19 nevű biofegyvert hozzon létre, hogy aztán teljesen átrendezze a világot.
Ebben a Nagy Újraindításban az USA-n kívüli szuverén államok vagy államok szövetsége már egyáltalán nem játszik szerepet.
A kormányt a kormányzás váltja fel. A hatalom tehát teljesen központosított és digitalizált minden ágazatban.
Az ID2020 mögött például az az alattomos terv áll, hogy mindenkit minden szükségletében áldozattá tegyen.
Aki nem rendelkezik az aktuális oltási státusszal, aki túllépi az önkényesen meghatározott CO2-lábnyomot, aki nem tartja be a
megfelelő narratívákat a köztereken, azt a visszavonással, majd az egyetlen érvényes digitális valutával büntetik,
vagy önkényesen megfosztják minden állampolgári jogától.
Ha a jövő szuverén állampolgáraként zavartalanul akarsz élni, akkor teljes magánéletedet fel kell
fedned egy maroknyi amerikai informatikai vállalat előtt.
Egy illuzórikus világban élünk, amelyet a dollár ural.
Európa teljesen elhajolt az iskolaudvari zsarnok USA-tól.
Elbóbiskolsz, hogy ne kapj több ütést az öv alatt vagy a vízvonalon.
Mindannyian tudjuk, hogy az úgynevezett szabadságot, különösen a véleménynyilvánítás
szabadságát nagyon-nagyon erősen korlátozzák Európában.
Az internet mára olyan hellyé vált, ahol a cenzúrát önkényesen gyakorolják.
Európa nem a párbeszédre, hanem egyre inkább a fegyverekre összpontosít.
Az Európán belüli konfliktusok esetében hagyjuk, hogy a fegyvereink beszéljenek.
És a kérdés az, hogy ki kezdte? Az oroszok Ukrajnában? Nem, a NATO Jugoszláviában 1999-ben.
Egy háború, amelyet az USA azért döntött el, hogy felossza Európát.
Oszd meg és uralkodj - mindig ugyanaz az elv.
Európát jelenleg egy Oroszország elleni nagy háborúra készítik fel, különösen az amerikai érdekek érvényesítése érdekében.
Mindig azt hittem, hogy mindenki a háború ellen van, amíg rá nem jöttem, hogy vannak, akik
támogatják, különösen azok, akiknek nem kell menniük.
Ez a kirohanás Remarque-tól származik, és igaz.
Európát a hazák Európájaként kell meghatározni.
Egy olyan Európa, amelyet nem érdekelnek az alanyok, hanem a felelős polgárra összpontosít.
Egy olyan Európa, amely felismeri, hogy ki működtet katonai bázisokat és állomásoztat katonákat európai
földön, hogy háborúkat indítson Európán belül és kívül.
Az ilyen Európa nem kérdezi meg udvariasan a kohézió ellenségeit, hogy nem akarják-e abbahagyni háborús tevékenységüket,
hanem feljelenti őket, és ragaszkodik ehhez a feljelentéshez.
A második lépés az lenne, hogy ne csak beszéljünk állandóan a demokráciáról, hanem vezessük be végre.
Mert egyetlen európai állam sem igazán demokratikus.
Bárhová nézünk, a demokrácia csak szimulált.
Csak emlékeztetnem kell önöket Romániára. Ha hibázol, kezdheted elölről.
Mindannyian olyan nemzetekben élünk, amelyeket egy pártoligarchia eltérített.
Parlamentjeinkben kevesebb népképviselő van, mint népáruló.
Mert azoknak az érdekeit képviselik, akik ebbe a pozícióba emelték őket, és ezzel elárulják saját polgáraik érdekeit.
Idióták kormányoznak minket, akiket nem szabadna így nevezni, mert ez nemrégiben lèse-majesté bűncselekmény lett.
Szuverén állampolgárokként védjük meg magunkat egy teljesen túlkapó államtól, amely
biztonsági okokból ideiglenesen elzárja szabadságunkat.
Ahhoz, hogy ez ne fajuljon tovább, egy fontos szót kell hozzáadnunk a köznyelvünkhöz.
És ez a szó a NEM! Nem a zaklatásra! Nem a cenzúrára! Nem a megfigyelő államra! És mindenekelőtt, nem a háborúra!
Mert aki nem tudja maga eldönteni, hogy természetes halállal vagy injekcióval hal-e meg, vagy pedig valamelyik frontra
küldik, hogy harcoljon és haljon meg olyan harmadik fél érdekeiért, akit nem ismer, az egyáltalán nem lehet szuverén.
Úgy viselkedik, mint egy birka. A bárányok pedig egész életükben félnek a farkastól.
De a pásztor megöli őket.
A szabadságot, amelyet mindannyian hiányolunk Európában, először mindannyiunkban fel kell hívni, majd meg kell élni.
Pontosan ez teszi az embereket emberré.
De mi, a polgárok, a szuverének döntjük el, hogy hol találkozunk. Más szóval, hol van a
hatalom tényleges helye. Például most Prágában.
A mi hatalmunk decentralizáltan, azaz bármikor és bárhol, de kollektívan szerveződve találkozik a legjobban.
Semmi sem teszi az önjelölt eliteket hatékonyabbá, mint amikor szuverén polgárok Európa-szerte kéretlenül
összegyűlnek x kerekasztalnál, hogy új alkotmányt és új törvényeket dolgozzanak ki nemzeteik számára.
Ez a demokratikus szuverenitás maximális kifejeződése. Egyszerűen csak döntsetek róla és éljetek vele.
Mindenki önmagáért, mi pedig Európa népeiként.
A következő szavakkal fejezem be: Meg tudjuk csinálni.
Ezután szeretném üdvözölni vendégeimet a holnap egészségügyével és orvostudományával foglalkozó panelünkben.
Mindannyian tudjuk, hogy egészségügyi rendszerünk gyengélkedik, ami egyre nyilvánvalóbbá válik.
Krónikus munkaerőhiány van, az orvosi rendelők túlzsúfoltak, és az orvosoknak manapság alig van idejük a betegekkel foglalkozni.
Egyre nagyobb a gyógyszerhiány, és teljesen világos, hogy a mai orvostudományt valójában elsősorban a gyógyszeripar
és a nagy kórházi csoportok profitérdekei vezérlik.
Ebben a fordulóban pedig azt a kérdést szeretnénk megvizsgálni, hogyan nézhet ki a jövő jobb gyógyszere annak érdekében,
hogy az emberek hosszabb ideig egészségesek maradjanak.
Dr. Hubmer-Mogg, hogyan képzeli el a jobb orvoslást a jövőben?
Igen, tehát a holnap jobb orvostudománya érdekében azt kell mondanunk, hogy az orvostanhallgatóként folytatott tanulmányaink
során nem igazán tanulunk mást, mint amit a könyvekben leírtak. Amit a tanáraink tanítanak nekünk az orvosi egyetemen.
És alapvetően - és ezt mindig nagyon fontos elmondanom - az a helyzet, hogy a jelenlegi orvosi képzésben a szó legszorosabb
értelmében alapvető fontosságú dolgok túl kevés figyelmet kapnak.
Elkezdjük a szakot, és az első szakasz a mikrobiológia, azaz a higiénia és mikrobiológia.
Aztán megtudja, hogy vannak védőoltások, és hogy melyek azok. Aztán megint ennyi.
Egyáltalán nem hallunk semmit az adjuvánsokról, adalékanyagokról vagy mellékhatásokról.
Később pedig a tanulmányai során a megfelelő szakvizsgákra, legyen szó gyermekgyógyászatról vagy
bőrgyógyászatról, úgyszólván készen áll a megfelelő válasz.
Igen, mit tehetsz, hogy megvédd magad? Igen, ez a védőoltás, az a védőoltás és így tovább.
És a diákok nem tanulják meg, hogy mellékhatások is lehetnek, akár a hagyományos
oltásoktól, akár az új, módosított mRNS-termékektől.
Más szóval, a jövő orvostudománya azt jelentené, hogy a képzésben kell kezdeni, ahol úgymond sokkal inkább megvalósítjuk, hogy
az ember, aki veled szemben ül, aki egy orvossal szemben ül, aki egy gyakorló orvossal szemben ül, egy csodálatos egyéniség.
Mindig azt mondom, hogy van szellemünk, lelkünk és testünk. És itt vagyunk a gondolatainkkal, érzéseinkkel és tetteinkkel.
Csak a tanulmányaid során tudod meg valójában, hogy van egy ember, aki most valahogy olyan, mint egy gép.
Dr. Dr. Christian Schubert professzor mindig ezt mondja.
Gépgyógyászat, valami elromlott, és ezt most meg kell javítani. És ettől el kell távolodnunk.
Közölnünk kell, hogy különböző tényezők vannak arra vonatkozóan, hogy miért nem egészséges már ez a személy.
Miért történt itt valami a szervezetében, hogy tünetei vannak, hogy megbetegedett vagy súlyosan megbetegedett.
Prof. Bhakdi, szeretném átadni a labdát egyenesen önnek.
Azt kell mondanom, hogy ön az egyik hősöm, és valószínűleg sokan mások is így gondolkodnak.
A koronavírus-injekciókkal kapcsolatos figyelmeztetései a kezdetektől fogva bizonyára biztosították,
hogy sokan ellenálltak ezeknek a géninjekcióknak, és valószínűleg sok életet is megmentettek.
Szeretnék rátérni a védőoltások szerepére.
Tudná talán röviden felvázolni, hogy a védőoltások általában milyen szerepet játszhatnak a holnap jobb orvoslásában?
Az oltások döntő szerepet fognak játszani a holnap orvostudományában, mert az oltások kőbe vésett
emlékművek lesznek a megtévesztés és az illúzió ellen.
Hagyományos orvos vagyok.
Orvosnak tanultam, mikrobiológiát tanultam, 25 évig tanítottam. És hittem a védőoltásokban.
Mindent megtanítottam, ami a tankönyvekben le van írva.
Csak az elmúlt három évben, a Coronának köszönhetően kezdtem el olvasni azt, amiről tanulmányaim és
szakmai életem során lemaradtam. Vannak kiváló könyvek.
Az egyik könyv, amelyet most szeretnék bemutatni a közönségnek, Suzanne Humphries könyve. A címe: Az oltási illúzió.
Mindent tartalmaz, amit egy orvosnak ma tudnia kell. Forrásokkal, tudományosan.
Ez nem egy oltásellenes könyv. És nekem óriási hasznom származott belőle.
Azt hiszem, most már tudom, hogy az egész oltási üzlet valójában az emberiség történetének legnagyobb üzlete volt.
Annyi pénz áramlott és annyi pénz áramlik.
És ez az oka annak, hogy a globalisták az oltást választották a védőoltások élére.
Háborút folytatnak a saját népük ellen.
Amikor az emberek hisznek önmagukban, és túllépnek azon a dogmán, hogy az ember gépnek épült, alkalmatlan, hibás,
hogy elvileg csak a sors fintora, hogy Alzheimer-kórban, rákban vagy fertőző betegségben halsz-e meg.
Az a tény, hogy az emberek nem képesek önmaguktól egészségesek lenni, az orvostudomány és mindenekelőtt az
emberek önképének teljes újragondolását teszi szükségessé.
Az önbizalom pedig azzal kezdődik, hogy az embereknek újra egészségesebb az agyuk, mert ott
kezdődik a gondolkodás, az érzés és a felelősségvállalás.
És az egészséges emberi léthez hozzátartozik az is, hogy megértjük - amit én mentális immunrendszernek nevezek
-, hogyan ismerjük fel a külső fenyegetéseket, és hogyan reagáljunk rájuk, mind egyénként, mind társadalomként.
A mentális immunrendszer ugyanis a szociális immunrendszert is létrehozza, amellyel megvédjük
magunkat másokkal szemben, akik ártani akarnak nekünk.
És ezek az alapvető dolgok a koronaválságban például elég alapvetőek voltak, a D-vitamin, tudjuk.
Több száz tanulmány, amelyek azt mutatják, hogy a D-vitamin hiánya, a halálozás valószínűsége bármilyen fertőző betegség -
függetlenül attól, hogy most nevezik koronának, mert a PCR vizsgálatot végeztek -
bármely vírus állhat e mögött a korona PCR.
Vagy bármilyen okból, amely aztán tüdőgyulladáshoz vezet.
Ez azonban végzetes lehet, ha bizonyos alapvető dolgok hiányoznak.
És az utolsó alapvető építőkocka, vagy az egyik utolsó az orvostudomány új alapjaiban vagy új épületében
- számomra ez egy kicsit olyan, mint a zárókövek, jelenleg, még számos további fog következni.
És a zárókő, a követ görögül litosznak hívják, lítium.
A lítium valószínűleg az egyik legfontosabb nyomelem.
És ezt be is tudom bizonyítani a következő könyvemben, amelynek címe A lítium-összeesküvés, és jövő tavasszal jelenik meg.
De ebben a könyvben bebizonyítom, hogy a lítium nélkülözhetetlen, és mindenekelőtt nélkülözhetetlen minden alapvető, vagy minden
alapvető rendszeren belül, amely egyensúlyban tart minket.
Mindenekelőtt tartsuk egyensúlyban a mentális immunrendszerünket.
A lítium biztosítja, hogy új agysejteket képezzünk, amelyek fiatalon tartanak bennünket, és kíváncsiak maradunk.
A lítium biztosítja, hogy a kromoszómák egy életen át megmaradjanak, hogy ne haljunk meg úgymond öregségben - abban az
értelemben, hogy idő előtt, egy évvel vagy évtizedekkel korábban halunk meg -, hogy ne
alakuljon ki Alzheimer-kór vagy depresszió.
A lítium alapvető szerepet játszik minden lényeges, alapvető biológiai folyamatban, és ez az ellenszere
például az mRNS-injekció által kiváltott neuroinflammációnak.
Az Európai Élelmiszerbiztonsági Hatóság szerint naponta legfeljebb tíz milligramm alumíniumot fogyaszthatunk.
Annak ellenére, hogy tudjuk, hogy az alumínium mérgező az agyra. És felelős például az
autizmus arányáért, mert ez is része a vakcináknak.
Tehát az oltóanyagok 50 százaléka tartalmaz alumíniumot, ami valóban mérgező az agyra nézve.
Dr. Strasser, szeretném megkérni, hogy válaszoljon egy kérdésre. Mint a bizonyítékokon alapuló orvoslás szószólója.
Mennyire fontosak a felhatalmazott betegek a jobb orvoslás szempontjából?
A felhatalmazott betegek kulcsfontosságúak. Jelenleg olyan fejlődést látunk, amely ezzel teljesen ellentétes.
Orvoslásunkban évezredeken át természetesnek tartották, hogy az orvosi adatokat valójában
csak két ember ismeri: a beteg és az orvos.
Ez szigorúan bizalmas volt. Ezt még a törvény is szabályozza.
Még a feleségemmel sem beszélhetek egy betegről.
Ez bűncselekmény. És még börtönnel is fenyegetnek érte. De mi történik jelenleg?
Jelenleg minden orvosi adatot digitálisan rögzítenek.
Ausztria jelenleg még úttörőnek is számít ebben a tekintetben.
Mostanra bevezettük a digitális oltási nyilvántartást. Az elektronikus egészségügyi nyilvántartás.
És mindezeket az adatokat egyszerre fogják összegyűjteni és intézmények és emberek hatalmas köre számára elérhetővé tenni.
Ezeket az adatokat összegyűjtik, és egy bizonyos ponton a szövetségi kormány, a tartományi kormányok, a
társadalombiztosítási szervezetek, a sürgősségi orvosok, a kórházak, a magánpraxisban dolgozó
orvosok, mindenféle ember számára elérhetővé válnak.
Más szóval, az orvos és a beteg közötti bizalom - ami döntő fontosságú -, hogy a beteg olyan orvoshoz menjen,
akiben megbízik, és tudja, hogy gondoskodni fognak róla.
És nem az én adataim zümmögnek valahol, amelyeket elemeznek és valahogyan felhasználnak, hanem eltűntek. Teljesen eltűntek.
Véleményem szerint ez elsősorban az orvos-beteg kapcsolat eltűnéséhez vezet.
Ha végigolvassuk a Világgazdasági Fórum, a WHO vagy a törvények által jelenleg közzétett
dokumentumokat, soha nem esik szó orvosról és betegről.
Akkor csak az egészségügyi szolgáltatókról fognak beszélni. Ez az új divatszó.
Mindannyian egészségügyi szolgáltatók vagyunk.
Orvosként már nem sok ilyen újságban szerepelek.
Ez pedig ahhoz vezet, hogy minden hihetetlenül személytelenné, dehumanizálttá válik véleményem szerint,
és az, amiből az orvostudomány él, a bizalom, eltűnik.
Ha végigolvassa a Világgazdasági Fórum dokumentumait, akkor egészen a mesterséges
intelligenciáig megy el, amelyet terveznek és el fog jönni.
Szó szerint azt írja egy papír: Szó szerint meg van tervezve, azaz mesterséges intelligencia által generált triázsrendszerek.
Más szóval, még azt is írják, hogy a tervek szerint a jövőben valamilyen mesterséges intelligencia, egy
számítógép fogja eldönteni, hogy ki, mikor, hol és milyen kezelést kapjon vagy ne kapjon.
Tehát ez nem egy találmány - nem mondom ezt - ez a Világgazdasági Fórum egyik dokumentumában szerepel.
Ez ezeknek az embereknek ez a víziója. És ez a fejlődés katasztrofális, teljesen rossz irányba halad.
Amit véleményem szerint tömegesen el kell utasítani, és sürgősen tenni kell ellene valamit.
Nincs szükségünk számítógépekre vagy telefonszámokra az emberek kezeléséhez.
Ami jelenleg még teljesen hiányzik, az a megelőzés.
Orvosként alig tanuljuk meg az egészségügyben, a képzésben, hogy hogyan kell valakit egészségesen tartani.
És ez a döntő pont. Mert ha az embereket egészségesen és fitten tartjuk, akkor kevesebb orvosi
kezelésre, kevesebb kórházra stb. van szükségünk.
Mindkettő nem kívánatos fejlemény.
És ha megnézzük, nálunk is megvolt ez a hagyomány, Európa mi részén.
De aztán jött a Rockefeller Alapítvány, és a 60-as, 70-es és 80-as években is voltak nagy kampányok, amelyeket irányítottak.
Mindent elolvashat arról, hogy az embereket cselekvőképtelenné tették, szándékosan cselekvőképtelenné
tették, és már nem vették a saját kezükbe az egészségüket, hanem a hatóságokra támaszkodtak.
Ezt aztán beépítették az orvosi képzési programba.
És ennek semmi értelme, ha azt akarom, hogy egy növény a kertben jól fejlődjön, akkor nem megyek oda,
amikor problémája van, és nem öntöm le valamivel.
Inkább nézem: Mit ehet, mit ihat, és mennyi napfényt kap.
Tehát valójában, ha ezt egy kicsit leválasztjuk a rendszerről, akkor tudjuk, hogy ez
valójában a gyógyító rendszer alapgondolata.
Régebben a vélemények sokfélesége - mindig szívesen olvasok régi könyveket az orvosi megközelítésekről -, a
Rockefeller Alapítvány előtt létezett a gyógyítás művészete.
Mindenkinek megvolt a maga egyéni gyógyszere. Amit egy ember tett a népével az egyik faluban, nem feltétlenül jelenti azt,
hogy ugyanezt tette egy másik faluban, néhány utcával arrébb.
De így alakult az egész dolog.
Hogyan jött létre ez a fejlemény, hogy a Rockefeller Alapítvány - ezt már többször is említetted - milyen hatalmas befolyással
bírt az elmúlt néhány évtizedben, az elmúlt 100 évben.
Miért távolodott el ezektől a gyógyító szempontoktól, amelyekkel korábban rendelkeztünk, és miért változott
át erre a tiszta készülékre és készítmény-gyógyszerre?
Pénz. Tehát elég egyszerű volt, az emberek felismerték, hogy a XIX. és XX. század elején a homeopátia, az oszteopátia, a
csontkovácsolás, a kiropraktika, a természetgyógyászat mind elismert orvosi tanulmányok voltak, amelyek párhuzamosan
futottak, és ugyanazokkal a jogokkal is rendelkeztek.
Aztán rájöttek, hogy a petrolkémiai termékekkel sokkal több pénzt lehet keresni.
És jelenleg ez történik az orvostudományban: Csak egy tünet van, és van egy gyógyszer -
és minden más, ami egy embert alkot, kimarad.
Igen, ahogy már mondtam, ez nem a gyógyítás érdeke, hanem az, hogy valakit élete végéig gyógyszerrel tartsanak.
A szív- és érrendszeri betegségek esetében pedig valószínűleg az a legnyilvánvalóbb, hogy ismerjük az okát.
Ismerjük a hatékony kezeléseket, de a mostani rendszerben nem lenne díjazás, és egyetlen orvos sem tudna megélni.
Skandináviában már vannak más modellek is, ahol minden orvosnak egyszerűen van egy díja, egy pénzbeli díja, egy havi átalánydíj
- és nem számít, hogy hány beteg van, mit csinál a beteggel.
Ez is egy lehetőség lenne a jövő rendszerében.
Arra is vigyáznunk kell, hogy ne hozzunk létre ismét egy központosított struktúrát, amely mindenhol
ott lenne, mert ki kell szállnunk a WHO-ból, mert tudjuk, hogy kik a finanszírozók mögötte.
De úgy gondolom, hogy ezek a rendszerből való decentralizált kilépések nagyon optimisták.
Hogyan lehetne megváltoztatni ezt a tantervet?
Kinek lenne döntési jogköre? És minek kellene történnie ahhoz, hogy a mai fiatal diákok megkapják a holnap gyógyszerét?
Az orvostudomány jövőjének sok mindent meg kell változtatnia. Meg kell változtatnia az ipar befolyását a tantervre.
Ez az első dolog, aminek meg kell történnie.
A második dolog, aminek meg kell történnie, hogy újra bevezetjük az emberekre a fajnak megfelelő szót.
Van valami, amire minden embernek alapvetően szüksége van, ami a fajunk része.
És minden embernek. Ez a fajnak megfelelő. Az új tantervek alapelvének a fajhoz való alkalmazkodásnak kell lennie.
Akkor természetesen meg kell változtatnunk az iránymutatásokat.
Irányelvek egyedül, a szó már úgy hangzik, mint vezető média, egy hatalmas probléma, az ipar által készített.
Az orvosok pedig úgy vélik, hogy ezeken a korlátokon belül kell mozogniuk, és hogy tőlük jobbra és balra minden tilos.
És félnek használni a saját elméjüket, mert nincsenek erre kiképezve.
Bhakdi professzor, ha a kollégáira gondol, akik még mindig megragadtak a régi gondolkodásmódban, hogy a Corona-politika
helyes volt, és az oltás fontosabb, hogyan érhetjük el őket?
Van valami ötlete arra vonatkozóan, hogy hogyan hozhatnánk őket közelebb a valósághoz?
Nem mintha az orvosok hülyék lennének. Nem hülyék. A legtöbbjük nagyon intelligens.
Nem arról van szó, hogy rossz dolgokat akarnak. A legtöbbjük jó dolgokat akar.
De ők, Mihály, indoktrináltak. Be vannak avatva.
Csak egy kis részük menekült meg, és jött rá, hogy az iránymutatások, az ajánlások, hogy valami nincs rendben.
Most, hogy megtapasztaltuk ezt a katasztrófát a Coronával, talán könnyebb elérni őket.
Ezek az oltási narratívák azért jöttek létre, mert végül is kitalálták őket. És hihetetlenül kevés igazság van bennük.
És az igazság az, hogy ezeknek az oltásoknak jó része szörnyű mellékhatásokkal jár. De ki meri ezt egyáltalán kimondani?
A mainstream és minden hallott ember azt mondja: az alumínium a leggyakoribb nehézfém a világon.
És mindenki ezt lélegzi be és eszi meg minden nap. Nem csinál semmit.
És az a kis mennyiség, amelyet ezekkel az inaktivált vakcinákkal befecskendeznek, minden inaktivált vakcinában
benne van, és viszonylag nagy koncentrációban. Sokkal kevesebb, mint amit megeszel, szóval felejtsd el.
De amit az emberek nem mondanak el neked, hogy nagy különbség van aközött, hogy valamit
megeszel, vagy valamit befecskendezel a testedbe.
Mert amit befecskendeznek, az pontosan az, amit a koronáról mondtam.
Ezek a vakcinák nem maradnak ott, hanem bejutnak a véráramba.
A véráramban lévő alumínium pedig azonnal eléri az összes szervet, beleértve az agyat is.
Mellettem ül az egyik ember, aki a legtöbbet tud róla.
És az agyban ez az alumínium rossz. Semmi jót nem tesz az alumínium az agyban, csak rosszat.
És az összes többi szervbe is bekerül. És semmi jót nem tesz az alumínium. Ugye?
Ezért javaslom, hogy gondoljuk ezt újra.
Akarunk-e három hónapos korban - most még korábban akarják elkezdeni - alumíniummal teli vakcinát
injekciózni a gyermekek izomzatába, hogy elérjük a toxikus koncentrációt a gyermek vérében?
Mindig. Mérgezőek.
És minél kisebb a gyermek, annál nagyobb a koncentráció, mert természetesen ebben a kis térfogatban oszlik el először.
Igen, és nagyon ritka, hogy a vírusok valóban bejutnak a véráramba, és nagy mennyiségben, nagy számban terjednek.
Igen, amikor ez történik, nagyon megbetegedhetsz. De ez rendkívül ritkán fordul elő, mert ez a kollégáimnál is probléma.
A számok már nem jelentenek semmit az orvostudományban. Nem értenek semmit a számokból.
Nem értik, hogy ha valakinek influenzája vagy koronája van, tényleg, és egy vírus időnként utat talál a
véráramba, vagy 10 vírus, vagy 100 vírus, vagy millió vírus, az emberek nem fognak belehalni.
Ellenkezőleg, ha több milliárd, nem pedig milliónyi gént fecskendezünk a szervezetbe, jól
becsomagolva, hogy ne lehessen őket elpusztítani, akkor a véráramot számos védett vírus árasztja el.
És ha vannak antitestek, az antitestek nem tudnak hatni, mert ez a lipidcsomagolás védi a vírusokat, a géneket.
És ez a nagy bűn, amit elkövettek.
Ah. Ezek az emberek, a tavalyi Nobel-díjasok gondoskodtak arról, hogy elpusztíthatatlan géneket juttassanak
hihetetlen mennyiségben emberek millióinak testébe, azt hiszem, mostanra már egymilliárd, igen.
És a felháborító az, hogy tudták, hogy a hatások ismeretlenek.
A releváns adatokat csak a forgalomba hozatal után gyűjtik, írják a Robert Koch Intézet munkatársai.
Ön kijelenti, hogy emberkísérletet kell végezni.
Elakadt a szavam. És most hívom a világot. Hogy tegyen valamit. Tényleg azt kell mondanom, hogy ezek az összeesküvők.
Amikor az orvostudományt figyelem, és az orvosi kamara tagja is vagyok, és beszélek a kollégákkal, akkor látom,
hogy egyes orvosok mennyire aggódnak a történtek miatt.
Nem szívesen beszélnek róla, de valójában mindenki vagy a legtöbb orvos tudja, hogy valami teljesen elromlott.
Ha megnézzük, Németországban vannak olyan felmérések, amelyek azt mutatják, hogy a német lakosság körülbelül fele ismer
valakit, vagy volt már érintett az oltás mellékhatásaiban.
Véleményem szerint a koronavírus alapvető válsághoz vezetett a modern nyugati orvoslásban az elmúlt években.
És az emberek láthatják, hogy ez az egész, ha megbocsátják a kifejezést, badarság volt.
Mit gondol, hányan fordulnak hozzám a rendelőben oltás utáni egészségügyi problémákkal, ahol a nagyapjuk
meghalt az oltástól, ahol a nővérük súlyosan beteg az oltás után, vagy rokonok, ismerősök.
Az emberek odajönnek hozzám a rendelőben, és azt mondják: Doktor úr, én nem vagyok
beoltva, de a beoltott kollégáim állandóan betegek.
Mindig kudarcot vallanak. Mindannyian megtapasztaljuk ezt nap mint nap. És mi, orvosok is ezt tapasztaljuk minden nap.
Az orvosok nem szívesen beszélnek erről, mert sok orvos természetesen az oltást szorgalmazta.
Jelenleg azonban a bizonyítékok összeomlását tapasztaljuk.
Egyenesen megmondom, hogy John Ioannidis több mint 20 évvel ezelőtt publikálta, hogy a tanulmányok 90 százaléka
téves - ez az egyik legolvasottabb tudományos publikáció.
És most az emberek rájöttek erre. Az emberek napról napra rájönnek, hogy amit az oltásról mondtak nekik, az nem igaz.
Ez a következő lépés ebben a rendszerben, hogy miért van válságban az orvostudomány.
És tudtuk, hogy mi ártott nekünk, és mi segített nekünk.
Tisztázódtak az oltás és az autizmus gyógyulási kritériumai. Tudjuk, hogy veszélyes.
Most azt mondhatjuk, hogy oké, még tíz évig folytatunk kutatásokat.
A következő tíz évben azonban naponta születnek majd olyan csecsemők, akiknél az autizmus kockázata 1:32
vagy még ennél is magasabb. Miért nem vetünk véget ennek?
Miért nem hagyjuk abba, amíg nem tudjuk, hogy ki tudjuk-e zárni?
A kérdés nem az, hogy be tudjuk-e bizonyítani, hogy ez nem így van, hanem meg kell állítanunk, hogy egyszerűen senki ne
szülessen azzal a potenciális lehetőséggel, hogy megbetegedjen valami olyan dolog miatt,
amit megváltoztattunk, ami korábban nem volt ott.
Aki a tudást irányítja, az irányítja a véleményeket is.
A globalista szereplők és hálózatok természetesen nagyon is tisztában vannak ezzel.
Világszerte milliárdok áramlanak az újságíró hálózatokba és médiavállalatokba, amelyek a világ minden jelentős eseménye és
fejleménye felett megtartják az értelmezési hatalmat, és mindenekelőtt egyértelműen közlik a
lakossággal, hogy pontosan mit kell gondolniuk róla.
Ez az információs monopólium egyben a globalista átalakulás központi pillére is.
És ez a központi horgony az elitnek a nép elleni harcában.
A legfontosabb eszköz a szabadságvesztés irányába mindenki számára világos.
Manapság bárki foghatja a mobiltelefonját, felvehet egy videót, és feltöltheti a TikTok, az Instagram vagy a YouTube oldalára.
Egyszerűen csak megosztja saját gondolatait és elképzeléseit. Ez az első lépés.
És ha nyilvánosságra akarsz lépni, és részese akarsz lenni ennek az alternatív médiumnak, akkor bárki megteheti.
És ez a mai nap pozitívuma.
Használhatjuk a médiát valami pozitív dologra, és pozitív üzenetet közvetíthetünk.
Vagy egész nap csak lógunk az ágyban, és a TikTok-on görgetünk, vagy sorozatokat nézünk.
És ez mindig a saját döntéseddel kezdődik: mit választok?
Ha valamit meg akarok változtatni ebben a világban, akkor tennem kell valamit.
Apám egyszerűen az alapoktól kezdve tanulmányozta ezt a negyedik hatalmat, és rájött: a negyedik hatalom
egyáltalán nem a negyedik hatalom, hanem az első hatalom.
Nincs több kötelező díj ezért a háborús propagandáért, ezekért az úgynevezett vezető médiumokért, amelyek milliárdokat pazarolnak
el, a hírhedt hazugságokért, hanem ez a negyedik hatalom lett az első hatalom, és az újra az embereké, és
ezért nagyon keményen dolgozott egy népi hálózaton.
És az új média kulcsát is az új emberben látom, aki ezt ténylegesen keresztül is vitte.
Valójában ezt egy provokatív mondatban mondta. Azt mondta: Az új világ pénz nélküli.
És utána mindig, igen, pénzre van szükség. Persze, hogy pénzre van szükség, de nem ez áll a középpontban.
Inkább önkéntes munka, adakozás, teljes odaadás abban a szilárd meggyőződésben, hogy minden vissza fog folyni hozzám,
mert az, aki látja a teljesítményemet, támogatni fog engem.
És itt az önreklámozást a jövő extrém modelljének látom.
Itt az ideje, hogy mindenhonnan elzárjuk az ingyenes média pénzcsapját.
Hallottam az AUF1-ről, tíz számlát töröltek. Mindenhova be akarsz jutni.
Itt van egy szilárd alap a szabad médiában, ahol az emberek önkéntes alapon befektetik magukat,
és azt mondják: ez az én gondom, ez az én dolgom.
Munka után az időmet, a képességeimet, a tudásomat töltöm.
Azt hiszem, ez az alap rendkívül jól biztosítja az új médiát, és azt is, hogy továbbra is népszerű mozgalom marad.
Ez az, ami lenyűgöz a munkánkban. Így jött létre.
Ma már több mint 2000 önkéntes közreműködőnk van a különböző projektekben: A Stimme&Gegenstimme offline terjesztésre készült.
Azt mondjuk, hogy ez csak egy A4-es lap, elöl és hátul, én pedig továbbadom két embernek, és motiválom őket,
hogy adják oda két embernek, hogy adják oda két embernek.
Mi is most építjük ezt a hálózatot. Ez is egy olyan koncepció, amely számomra jelenleg az új média jellegét hordozza.
De minden mindig az embereken alapul. A saját változásodon, a saját cselekvőképességeden múlik.
Az új rendszer az új embereken alapul.
És akkor biztosak vagyunk abban is, hogy nincs ez a vállalati függőség, ez még jobb az önkéntes szektorban.
Egyáltalán nem vagy anyagilag függő, de tényleg ki tudod mondani, amit ki kell mondani.
Nagyon lenyűgöző volt látni azt a közösségi szellemet, ami akkoriban megvolt.
90 perccel később a csarnokot kisöpörték. Olyan volt, mint egy svájci óramű.
Szóval igazán lenyűgöző volt. Üdvözlet a külvilágnak, haza.
Üdvözlet édesapámtól és az egész családtól.
Igen, köszönöm szépen.
Az NDK-ban szerzett tapasztalataimból azt is tudom, hogy az újságírás és a média nem
képzelhető el a politikai rendszer nélkül.
Az NDK-ban először a SED vezetésének kellett lemondania. Először Honeckernek, Mittagnak és Herrmannak kellett lemondania,
azaz a pártvezetésnek, a gazdaságnak és a propagandának.
Aztán másnap az újságírás azonnal tudta szállítani, amit az emberek akartak tőle.
Ma olyan médiatájképünk van, olyan vezető médiatájképünk, amely szilárdan az állam, a politika, a vállalatok, a közszolgálati
műsorszolgáltatás és a platformok kezében van, de a nagy újságok is, amelyek néhány ultragazdag
család kezében vannak: Mohn, Burda Bauer, Holzbrink.
Tehát egy olyan társadalommal kell kezdenem a víziómat, amelyben mindannyian, beleértve minket itt a pódiumon, minket itt
a teremben, minket a képernyők előtt, mindannyian beleszólhatunk, beleszólhatunk, amikor az életünkről van szó.
Ehhez nemcsak információra van szükségünk, ahogyan azt az Ön előadása is világossá tette, hanem
mindenekelőtt átláthatóságra. Az információ a hatalom eszköze.
Az elmúlt években ezen a területen, az ellentájékoztatás területén kvantumugrást tapasztaltunk,
Továbbra is szeretném tudni minden adománykérés pénzügyi helyzetét, még akkor is, ha egy életről vagy egy emberéletről van
szó, mint az Ön esetében, Elias. Még mindig szeretném tudni, hogy mi a pénzügyi helyzet minden adománykérésnél.
A 10 eurós adományomhoz kötődik a feladó vagy sem?
Ez a jövőképem egyik része: az átláthatóság. A második rész, a második pillér a sokszínűség: a témák
sokszínűsége, a nézőpontok sokszínűsége, a vélemények sokszínűsége. A szerzők származásának sokszínűsége.
Tehát nemcsak a szokásos nagyvárosi akadémikusok minden lehetséges bőrszínben és minden elképzelhető szexuális orientációval,
hanem a munkásfiú, a parasztlány, a vidéki gyerekek is.
Talán a szervezeti formák sokfélesége is. Miért ne kísérletezhetnénk a közönség részvételével,
miért ne kísérletezhetnénk közönségbeszédekkel?
A politikai struktúrák megváltoztatása nélkül nem fog megváltozni a médiatér.
Valójában a jövőt láttuk itt, ebben a kongresszusban.
Tehát csak folytatni kell, tovább kell vinni a dolgot egy valódi utópia értelmében, ki kell próbálni, és ily módon annyira növelni
a nyomást, hogy a politikai struktúrák valóban megváltozzanak.
Olyan helyzetből jövünk, ahol a mainstream vélemény abszolút szuverenitását feltételezték.
Tehát ha 20 évvel ezelőtt a médiát fogyasztottad, akkor csak a mainstream volt az
alternatívád. És ez drámaian megváltozott az internettel.
A médiafogyasztási magatartás végső soron a néző médiaműveltségétől is függ.
Mindenekelőtt szeretném, ha a jövőben egy kicsit több történne.
Mert ha a nézők tisztában lennének a manipulációs technikákkal, amelyeket nap mint nap folyamatosan
alkalmaznak rajtuk, sokkal jobban ellenállnának ezeknek.
És akkor a propaganda is kevésbé lenne hatékony.
És igen, egyszerűen olyan médiát akarok, amely az embereknek olyan információkat ad,
amelyekkel jobban megszervezhetik az életüket.
És nem az ellenkezőjét, ahogyan azt jelenleg tapasztaljuk.
A médiát nem a saját érdekünkben csináljuk, mert csinálhatnánk valami mást is.
Azért tesszük ezt, mert a társadalom és a politika, a keretfeltételek és a jövő változik.
Mert nekem is vannak gyerekeim, sokuknak vannak gyerekei. Nem akarjuk, hogy egy olyan világban nőjenek fel, ahol
csak rabszolgák, vagy ahol a transzhumanizmus miatt már nincs létjogosultságuk, és el kell hagyniuk.
Tehát azt akarjuk, hogy valami alapvetően megváltozzon.
És ezért mondják mindig, hogy az alternatív média témája vagy a cenzúra kellemetlen témája csak
a mi problémánk. Pedig ez mindenki problémája.
Ha cenzúra van, és ha nincs alternatív média, akkor az emberek nem jutnak információhoz.
És akkor nem látják a saját szemükkel.
Ha szabad médiát akarunk, szabad polgárokra van szükségünk, szabad, felszabadult politikára.
Ezek olyan hajók, amelyek kommunikálnak egymással. És egyik nélkül a másik nem lehetséges.
És a médiában elért fejlődéssel a társadalomban is haladást érünk el.
A társadalom fejlődésével a politikai erőviszonyok is változnak.
Mert amikor a hazugság harcba száll az igazsággal, tudjuk, hogy ki fog végül győzni.
És az elején persze az ember csak oktatni akar, vagy olyan témákkal akar foglalkozni, amelyek
személyesen érdekeltek vagy még mindig érdekelnek.
Aztán foglalkozom ezzel, és akkor azonnal ellenszelet és azonnali nyomást kapunk a YouTube-tól, ezektől a
platformoktól. De a kulcs az, hogy folytassuk és ne adjuk fel.
És ez nagyon-nagyon nehéz. De a mai kongresszuson azt látom, hogy lehetséges.
Persze jobb lenne, ha még több fiatal tenné meg ezt a lépést, és menne a nyilvánosság elé,
vagy legalábbis ki merné mondani a véleményét.
Az emberek, akik valójában még mindig csapdában vannak ebben a, igen, találtam egy nagyszerű szót, a
rendszermédia gondolatbörtönében. Igen, hogyan érhetjük el őket?
Úgy vélem, hogy az embereknek a gondolat börtönén kívül van egy második börtönük is, a jólét
börtöne. Erről is szó esett ma már néhányszor.
Kutatásomban azt vizsgáltam, hogy mi készteti az embereket arra, hogy ne kapcsolják tovább a Tagesschau-t, hanem
például az AUF1-re váltsanak. A válasz viszonylag egyszerű.
Mindig szükség van a személyes tapasztalatok és a hivatalos narratíva közötti szakításra.
Amikor a hivatalos narratíva már nem felel meg a személyes tapasztalatoknak, az emberek elkezdenek más
információk után kutatni, akár a Golánon, akár máshol.
Egyre több ember fogja megtapasztalni ezeket a zavarokat a mindennapi életében.
És akkor jó, hogy vannak olyan ajánlatok, mint a tiéd, a te ajánlatod, minden, ami itt van a színpadon, hogy vannak
ilyen ajánlatok, mert az emberek ott találnak majd válaszokat.
Tehát itt is csak folytatnunk kell, és bíznunk kell abban, hogy a valóság és így az idő is a javunkra fog válni.
A gazdasági adatok semmi mást nem jeleznek, mint hogy jövőre, 2025-ben hihetetlen mértékű fizetésképtelenségi
hullám várható, tömeges munkanélküliséggel és így tovább.
Most nagy megrázó események vannak, és nekünk fel kell állítanunk a hajóinkat, ki kell állnunk, készen kell állnunk,
felismerhetőnek kell lennünk, mint jelzők a keresők számára, amikor valahogy kibotorkálnak a sötétségbe.
És ezért. Tényleg rá kellene venni a GEZ médiát, hogy önkéntes alapon, esténként a saját gondjaikból, a saját
erőforrásaikkal dolgozzanak, és akkor egyenrangúak lennétek, és láthatnátok, hogy az embereket hol érdekli igazán.
Mi a kezdetektől fogva a saját szervereinkre és infrastruktúránkra támaszkodtunk, de nem hagytuk magára a
többieket, és szerintem ez az a kő, ami ledöntheti a Góliátot, ha mindenki tényleg megtalálja a saját
csúzliját, és felállítja a saját decentralizált rendszereit.
Aztán hálózatba kapcsolódnak egymással és szövetségbe lépnek egymással, megtalálják egymást, decentralizáltan.
De én azt mondom, hogyan kezdhetnétek el most azonnal, és itt a helyi hálózatépítés természetesen a kulcsszó, tényleg hívjátok
fel az embereket, és mondjátok, emberek, itt vagytok a helyszínen, adjátok meg nekünk az információt, a legjobb szakértőkre
van szükségünk, a legjobb információval kell rendelkeznünk.
Azt is mondom, hogy a szakmaiság és így tovább teljesen fontos és szükséges.
Másrészt, ha tényleg a legjobb információkkal, a legjobb szakértőkkel rendelkezel, akkor mindig meglepődtünk,
hogy a legkevésbé profi műsorok milliós nagyságrendben mentek, amikor más produkciókba fektettünk be, és így tovább.
Játékfilmeket is készítettünk, mozifilmeket, mindezt önkéntes alapon, és folyton kirúgtak minket a
mozikból, és nem tudom, még mit, hatalmas költségek.
Mellékesen más munkákat is készítettél, de ezeknek volt egy bizonyos pörgése, és az emberek akarták, szükségük volt rá.
Mielőtt jobban belemennénk ebbe az egyensúlyba, az igazságosságba, egyszerűen ki kell meríteni minden eszközt, és
itt a helyi hálózatépítés az abszolút plusz, amit mi a jövő központi stratégiájának tekintünk, mindent ki kell használni,
decentralizált szervereket, közösségi médiát, ameddig csak lehet.
Folyamatosan új stratégiákat, új megközelítéseket, új utakat fogadunk el, munkacsoportokat szervezünk,
ahol megvitatjuk, hogy a közösségi média milyen cenzúrára reagál, mi hol lehetséges még?
Minden fronton aktívnak kell maradnunk, de a helyi hálózatépítés, az emberek behívása a hálózatba, az anonimitásból való
felhívás, és azt mondani: Hé, te ott és ott laksz, menj át oda az eseményre, készíts fotókat, küldd el ide.
Meg kell szereznünk a vezetést, és akkor majd a szakmaiság növekedjen.
De mindig használd a rendelkezésedre álló erőforrásokat, és csak menj teljes gőzzel előre.
Én a kezdetektől fogva a tézis mellett voltam, és a kezdetektől fogva 2005, 2006, tehát amikor a YouTube megszületett,
mi a kezdetektől fogva ott voltunk, és ezért vagyok egy kicsit makacs a témában, ha őszinte akarok lenni.
Nem akarom, hogy elüldözzenek erről a nagy piacról.
Ha eladsz egy terméket, kimész a piacra és kiabálsz, majd eladod.
De ha valaki valahogy azt mondja, hogy nem, nem, csak ott hátul, az utolsó sarokban, az utolsó sikátorban lehet kínálni a cuccot,
akkor én ebbe nem megyek bele, mert ez a verseny torzulása, és ragaszkodom ahhoz, hogy a
feltételek mindenki számára azonosak legyenek.
De mint mondtam, makacs vagyok. Már többször megtörtént velünk.
2024 elején kezdtük elölről az YouTube-on.
Én is azon a véleményen vagyok, hogy ezt feltétlenül meg kell tennünk, mert pontosan ott vannak azok az emberek,
akiket el kell érnünk ahhoz, hogy valamit megváltoztassunk.
Végül is nincs értelme mindig ugyanabban a buborékban játszani.
Plusz Shadow Bans, az legnagyobb csatornánk, 280,000 előfizető.
Ha feltöltök oda egy videót, és nem számít, hogy a tartalom sikerül-e vagy sem, ahogy épp az
előbb leírtad, 2000, 3000 kattintást kap, és ennyi.
Ha a YouTube egyszer tényleg úgy dönt, hogy radikális lépéseket tesz, és mindenkit végleg kitilt a platformról, ami a mesterséges
intelligencia segítségével minden bizonnyal megvalósítható, akkor elérkezik az a pont, amikor a
fogyasztók kénytelenek lesznek ismét új utakat keresni.
Az emberek szórakozni akarnak, kenyeret és játékot. Sajnos ez a helyzet.
Ezt nem szabad teljesen figyelmen kívül hagynunk ebben az alternatív buborékban.
Úgy vélem, hogy a társadalom és a politika megváltoztatásához elengedhetetlen, hogy ezeket a médiumokat is feldarabolják.
Ez egy mocsár. Nem lehet megreformálni. A második a cenzúra.
A cenzúrát törvényben kell tiltani, ha törvényekről beszélünk.
Mi a cenzúra? A cenzúra nem csak azt jelenti, hogy elzárnak minket a versenytől. Nem, ezt
a Corona esetében tapasztaltuk. A cenzúra öl.
A cenzúra öl. Mert sok néző, aki az elmúlt két évben kapcsolatba lépett velünk, azt mondta, hogy ha láttam volna a
műsorukat, nem engedtem volna, hogy az a szar belém kerüljön.
És most beteg vagyok emiatt, vagy elvesztettem egy kedves embert. Nem kaptam semmilyen felvilágosítást.
Beírtam ezt a Google: Védőoltás veszélyes.
Én pedig csak a német kormány és a Wikipedia oldalain találtam, ahol az áll, hogy az oltás véd
és biztonságos. És a Lauterbach videót ezerszer.
Tehát itt a cenzúra. A jövőben ezt úgy kell kezelni, mint a segítségnyújtás elmulasztását.
Ha elhaladok egy autóbaleset mellett, és csak nevetek rajta, akkor büntetőeljárás indulhat ellenem, mert nem segítettem.
És amikor a média vagy a Szilícium-völgyi vállalatok cenzúráznak, előfordulhat, hogy
elzárják az embereket a létfontosságú információktól.
Ezt szigorúan be kell tiltani, különben a szabad piac fogja szabályozni, és mi úgyis elkergetjük őket. De ez a probléma.
A forradalmat nem lehet egyes lépésekben felvázolni, de a távoli jövőben nem lehet cenzúra, és nem lehet
csak az egyik oldalnak nyújtott állami finanszírozás.
A holnap demokráciájáról van szó.
Egyre többen érzékelik az EU-Európa jelenlegi állapotát a demokrácia szimulációjaként, ahol a demokráciát nagyra
dicsérik és szentesítik, de a valóságban nem valósul meg.
A nyugati éber elit és tömegtájékoztatási eszközei azt állítják, hogy egyedül ők képviselik a demokráciát. És
hogy az ő demokráciájukat folyamatosan meg kell védeni.
Egyre több ember tapasztalja a szabadság hiányát, az állami üldözést és az elnyomást.
Az államot gyakran a hatalmasok hatalmaskodó eszközének tekintik.
Ma már szó sincs a népről, amelyből minden hatalomnak erednie kellett volna.
Szilárd meggyőződésem, hogy a jelenlegi helyzetet úgy jellemezhetném, hogy többszörös államcsínyről van szó - a
hatalmi ágak szétválasztásának széles körű összeomlásáról.
És hogy egy ördögi rendszerrel állunk szemben, amelynek ördögi mivolta véleményem szerint
nem nyilvánvaló a lakosság többsége számára.
Ezért idézek a Gegendruck című legújabb kiadványunkból:
Az uralkodók ördögi keveréke ragadozó hazugságokkal, masszív korrupciós cenzúrával, mindenütt jelenlévő
propagandával, állandó törvénysértésekkel, háborús kiáltásokkal és állandó állami támadásokkal minden ellenzék ellen.
Ennek eredményeképpen a kormányok, a vállalati gazdaság és a névtelen bürokráciák egyre inkább
hálózatos politikai bűnszervezetekké mutálódnak.
A kriminokrácia kifejezés megfelelő leírása lehetne a posztmodernizmus monstre hatalmi szindikátusának.
A demokráciát pedig elsősorban azért kell megtanulnunk, mert soha nem volt demokráciánk.
Számomra a demokrácia ma dióhéjban az összes létező viszony megfordítását jelenti. Azt jelenti, hogy
mindent újra kell tanulni, mindent át kell képezni.
És hadd fejezzem be első mondandómat azzal, hogy dokumentálnunk kell az elmúlt évek bűntetteit.
Mert ha a rendszer összeomlik, és remélem, hogy összeomlik, akkor szükségünk lesz egy
dokumentációs központra a rendszerbűncselekményekhez.
Ez elengedhetetlen, ha egy új társadalom felé akarunk haladni, mert a régi gengsztereket és bűnözőket, a
szervezett bűnözőket valamilyen formában, a jogállamiság keretei között felelősségre kell vonni.
Elvileg a Németországban vagy Ausztriában hatályos szabályozás, azaz az 1923-as, 1928-as
alkotmányunk vagy az 1949-es német alaptörvény nagyon jó.
Tehát jól átgondoltak, és ésszerű szabályokat állapítanak meg egy demokrácia számára.
De amint azt az elmúlt nem évek, hanem évtizedek során láthattuk, ez az erózió, amelyről itt már szó volt, nem elég.
És ezt a szabályrendszert különböző módokon aláássák vagy felhasználják olyan erők, amelyeket nem látunk, amelyeket
nem mi választunk, amelyeket nem mi irányítunk, amelyeket nem tudunk ellenőrizni, hogy ránk kényszerítsék akaratukat.
És itt két nagyon fontos dolgot látok a jövő demokráciája szempontjából.
Az egyik dolog az, hogy a politikusok ismét a nép valódi képviselői. Ez most olyan nyilvánvalóan hangzik.
De egy politikus ma minden érdekét képviseli, a gyógyszeripar érdekeit, a titkosszolgálatok
érdekeit, a külföldi titkosszolgálatok érdekeit is.
És ennek véget kell vetni. És amint ő a nép képviselője, csak a népnek, a szuverénnek tartozik felelősséggel.
Az embereknek pedig tudatosítaniuk kell hatalmukat.
Ez azt jelenti, hogy a második összetevő: Ismét olyan polgárokra van szükségünk, akik
kiérdemelték a nevet, és nem csak néhány végfelhasználóra.
És ezeknek a polgároknak is tájékoztatniuk kell magukat. És ez túlmutat a dzsungeltábor szórakoztató programján.
Horst Seehofer hozzátenné: Azokat, akik döntenek, nem választják meg, és azoknak, akiket megválasztanak, nincs
mit dönteniük, mondta akkor csodálkozva a kameráknak.
A Nobel-békedíjat az EU kapta, amely most háborúra készül Oroszország ellen, vagy a dróngyilkos Barack Obama.
Egy abszolút szimulációban élünk.
Hiszem, hogy lehetséges, és itt megállok a küldetésnyilatkozatommal, hogy a felelősséggel
rendelkező politikusok akkor válnak az emberek képviselőivé, ha felelősséggel terhelik őket.
A mai primitív népeknél, ha a főnök feláldozza a népét, mert valami rosszat, hamis háborút vagy valami hasonlót
parancsol nekik, akkor lefejezik, például az indiánoknál.
Van felelősség. És ha egy politikus olyasmit tesz, ami rosszat tesz a közösségnek, akkor felelősséget kell vállalni.
Mi civilizáltak vagyunk, és nem fejezünk le senkit, és nem akasztunk fel senkit darukra. De meg kell büntetni.
A vagyonával kell felelnie. Ez nem lehet így.
Az igazságszolgáltatás függetlensége az állami érdekektől függetlenül. Ez mit jelent?
Számomra ez azt jelenti, hogy az igazságszolgáltatás ténylegesen üldözi és szankcionálja az állam által
elkövetett bűncselekményeket, a törvények, az alkotmány és esetleg a büntető törvénykönyv megsértését.
Csak akkor lehetünk biztosak abban, hogy független igazságszolgáltatásunk van, ha az valóban szemmel tartja
az államot, amely esetleg visszaél a hivatalával, vagy esetleg elárulja az alkotmányt és ezáltal a polgárok érdekeit.
És ez az, amiben rejlik. És az ügyed is ezt mutatja. Sok eset mutatja ezt.
Szinte mindannyiunkat érint valamilyen módon.
A Corona persze mindenekelőtt azt mutatja be lenyűgözően, hogy pontosan ez nem történik meg.
Igen, adjuk át a kérdést Michael Ballwegnek.
Igen, hozzá akartam tenni valamit, mert ez nagyon fontos. Az önkényeskedés mindig csak sötétben történhet.
És nem hiszem, hogy sokan tudják, hogyan működik egy ilyen büntetőper.
A büntetőperek tehát nyilvánosak, de nem kerülnek rögzítésre, és a büntetőperekről nem készül jegyzőkönyv.
Tehát semmi sincs dokumentálva ebben az egész eljárásban. Ez pedig megnyitja az utat az önkény előtt.
Tehát ha valóban azt mondjuk, hogy független igazságszolgáltatásunk van, akkor azt is ellenőrizni kell.
Ezt pedig a legszélesebb nyilvánosság tudja a legjobban ellenőrizni.
És semmi sem szól az ellen, hogy egy olyan bírósági ügyet, mint az enyém, nyilvánosan közvetítsenek.
Először is természetesen rögzíteni, hogy utólag, az ellenőrzés során láthassa, mi is történt valójában.
És hogy az emberek ellenőrzési funkciót is kapjanak.
Németországban soha nem volt független igazságszolgáltatás.
Az igazságszolgáltatás például mindig is hibrid volt, mint tudjuk.
Az ügyészségek mind az utasításoktól függenek, és ott fekszik az első hulla a borsban.
Ez pedig azt jelenti, hogy csak ezzel a konstrukcióval nem tudják elérni a független igazságszolgáltatást.
Függetlenül a reakciós igazságszolgáltatástól.
Égett gyermek vagyok, legális háztartásból származom.
Tudom, milyenek ezek az emberek, és az egyetlen értelmes dolog, amit az öregem egyszer mondott, az volt, hogy
a bíróságon nem az igazságszolgáltatásról van szó, hanem a bíróságon ítéletet kapsz.
Pont. Nagyszerű mondat, igaz.
A forradalom, különösen az erőszakos forradalom, egyértelműen elutasítandó. Az életet meg kell becsülni.
Az USA nem más, mint egy erőszakos hadviseléssel és fegyverkezéssel foglalkozó állam.
És Mike Lofgren, aki kívülről-belülről ismeri az egész helyet, mert sok-sok éven át parlamenti képviselő volt.
Ő írta a A mély állam című könyvet. A könyvben bebizonyította, hogy az átlagos képviselő
legalább 40-50 százalékban a pénzszerzéssel van elfoglalva.
Tehát, és ezt szinte kizárólag a fegyvergyártó cégek végzik. És akkor el lehet gondolkodni
azon, hogy miért ilyen háborús állam az USA.
Nemcsak a saját ideológiájuk miatt: "Nekünk kell az elsőknek lennünk".
Erről az összes kül- és biztonságpolitikai és hírszerzési dokumentumban olvashat, ahol ez elérhető.
A nemzetbiztonsági programok és nyilatkozatok alapján pedig újra és újra azt kell
mondanunk, hogy nekünk kell az elsőknek lennünk.
A világnak hozzánk kell igazodnia, és így tovább. Aki ilyen, annak a programjában már benne van a háború.
És ezért nincs szükségünk ilyen demokráciára, mert ez nem az. Teljesen új eljárásokra van szükségünk.
Mert kinek kellene tulajdonképpen meghatározni, talán vezetni, irányítani vagy irányítani?
Semmi bajom egy világrenddel, egy tanáccsal, egy főtanáccsal, ha az a legjobb emberekből áll,
akik a legjobb érdekeink szerint cselekszenek.
Ha feddhetetlenek, ha bölcsek, ha tapasztaltak, ha életükkel valóban megmutatták, hogy
becsületes, bölcs, tapasztalt, emberi férfiak és nők.
A legjobbak, tényleg a legjobbak, akik a szabadság, a béke és az elégedettség szempontjából a
lényeges döntéseket hozzák meg, természetesen.
De ezek a legjobb emberek ugyanezt fogják tenni.
Tehát én a Tanács, hogy úgy mondjam, a Világtanács mellett szeretnék kiállni, ha - és ez
az előfeltétel - ha valóban ők a legjobbak.
És ez a leghosszabb út oda.
Mert amit valóban újra meg kell tanulnunk - és még egy utolsó megjegyzéssel élnék -, az a
tisztelet, az illem, az udvariasság és a jó modor.
Ez a helyhiány, akár a német autópályákon, akár más módon, ez a kimondhatatlan, az illemnek ez a hanyatlása,
ami valójában annak a ténynek a kifejeződése is, hogy nem a legjobbak irányítanak bennünket.
És ha ők a legjobbak, akkor nagyon szívesen bíznám magam a kezükbe, mert mindannyiunknak van elég dolga.
És a mi kis köreinkben, a mi kis társadalmainkban, a mi kis és legkisebb egységeinkben, családban, szakmában, közösségben,
városban, országban, nemzetben úgyis van elég tennivalónk.
Hogyan tud egy állam és egy társadalom igazán felelős állampolgárokat létrehozni?
Kezdjük Schöning úrral a külső oldalon.
Igen, először is, orvosi diagnózisként, egyáltalán nincs demokrácia, hanem oligarchia.
Különösen a Német Szövetségi Köztársaságban.
Ha megnézzük, hogy ki alapította azt először - egy Adenauer család, McCloy. Hogyan tehetnénk jobbat?
A választások és a sorsolási eljárások kombinálásával jobban járhatunk. Azzal, hogy azt is megmondjuk, hogy mi az.
És mindig nagyon hálás vagyok Ulrich Miesnek, amiért ezt világosan megfogalmazta, és azt
mondta, hogy mi itt szervezett bűnözés vagyunk.
És például Beate Bahner, aki szintén bíróságra viszi ezt a dolgot, és megpróbálja
megteremteni a jogállamiságot. Nálunk ez nincs meg.
De a választások és a sorsolás közötti egyensúly, a sorsolási rendszer segítségével biztos vagyok
benne, hogy javíthatunk rajta, és praktikussá tehetjük.
És ezen kell dolgoznunk.
Ha ezután a csalárd fiatpénz kamatpénz problémáját is megoldjuk, akkor sokkal, de sokkal több hozzáadott érték marad.
És akkor az embereknek - ez persze csak egy vízió - hihetetlenül sok idejük lenne arra, hogy
elkötelezzék magukat az igaz, a jó és a szép mellett.
És ez az, amiért dolgozunk, mert akkor lesznek felelős polgáraink, akkor olyanok leszünk, mint az ókori Athénban, ahol a
valóban felelős emberek sorsolás útján vállalhatnak felelősséget.
És úgy gondolom, hogy ebbe az irányba haladhatunk, és vannak csodálatos fejlemények, csak tovább kell haladnunk.
Németország államadóssága jelenleg több mint 2,5 billió euró.
A magas energiaárak veszélyeztetik az európai vállalatok és az ipari termelés versenyképességét.
A tervezett digitális euró veszélyezteti a polgárok pénzügyi szabadságát.
Hogyan nézhet ki a jövő monetáris és gazdasági rendszere, amely az embereket szabadon és függetlenül tartja?
Erről beszélek ma a következő vendégekkel.
Milyen legyen a jövő monetáris és gazdasági rendszere? Fogytán az idő.
A jövő monetáris és gazdasági rendszerének tehát mindenekelőtt kevesebb kormányzatot kellene tartalmaznia,
és néhány nagyon egyszerű pilléren kellene nyugodnia.
Nevezetesen, hogy az emberek szabadok és szabadon cselekedhetnek.
Ez magában foglalja a sovány államot, amely a bruttó nemzeti termék legfeljebb 10%-át teszi ki.
Sovány jogalkotás, ahol a jelenlegi törvények 99%-át eltörölhetnénk.
Egy olyan monetáris rendszer, amelyben az állam nem tudja többé a pénzt eszközként felhasználni arra, hogy
különböző módon kisajátítson minket, különösen az inflációval.
Valójában csak egy aranyfedezetű rendszer van, nem látok másikat, a Bitcoin ellenére sem.
És lényegében hagyni, hogy az emberek azt tegyék, amit jónak tartanak.
Vége annak az elképzelésnek, hogy a politikusok jobban tudják, mi a jó nekünk. Ennyi volt.
Hozzátehetem, hogy szerintem a pénzügyi önrendelkezésnek kell lennie az új monetáris rendszer legfontosabb jellemzőjének.
Nem adhatjuk át pénzügyi önrendelkezésünket másnak.
És pontosan ez az, ami jelenleg fenyeget bennünket.
Tehát a digitális központi banki pénz bevezetése fenyeget minket.
Ez pedig azt jelenti, hogy valaki más dönti el, hogy mit szabad és mit tehetünk.
Ez azt jelenti, hogy önrendelkezésünk elveszett. Számomra ez a központi pont, ami a következő fázisban fontos.
- És a következő monetáris rendszernek vagy a különböző rendszereknek nem szabadna egy domináns valutát
kifejleszteniük, hogy a szankcionizmus végre megszűnjön - hogy mindenki nyugodtan és békében termelhessen és hackelhessen.
Globális szempontból most ez a legfontosabb dolog számomra.
Véleményem szerint nem célszerű mindent úgy hagyni, ahogy van - kevesebb kormány és hasonlók -, hanem mindannyian egy könyökig
versenyző társadalomban folytatjuk, egyszerűen szabad piacokkal.
De én inkább egyfajta kooperatív kapitalizmusról beszélek, ahol ennek a kooperatív
összetevőnek egyszerűen sokkal hangsúlyosabbá kell válnia.
Végül is sok tudós már kutatta ezt, és egyértelműen bebizonyította, hogy az együttműködés révén ugyanolyan
erőfeszítéssel összességében egyértelműen több bevételt - azaz több jólétet mindenkinek - tudunk termelni.
Vagy ugyanaz az eredmény, mint ma, lényegesen kevesebb erőfeszítéssel.
És akkor egyszerűen el kell gondolkodni: szükségünk van-e szuverén pénzre? Kell-e, hogy legyen fedezet? Bármilyen formában?
Igaz ez egyáltalán a pénzmennyiségre?
Honnan származik valójában a kamatra szánt pénz?
A lényeg tehát egy paradigmaváltás sok-sok szinten.
És a gazdaság és a pénzügyek csak egy nagyon kis részét képezik mindennek, bár nagyon fontos részét.
Ha én lennék a gazdasági vagy pénzügyminiszter, nem saját intézkedéssel, hanem egy
hatalmas figyelemfelkeltő kampánnyal állnék elő.
Én Henry Fordot követném, aki egyszer azt mondta: "Ha az emberek megértenék a monetáris
rendszert, még holnap reggel előtt forradalom lenne."</i
Nem hiszem, hogy a legtöbb embernek a leghalványabb fogalma sincs arról, hogyan működik egy ilyen monetáris
rendszer, és én egy hatalmas tudatossági kampányt indítanék, amelynek két fő pontja lenne.
Elmagyaráznám az embereknek, hogy a második világháború óta fennálló monetáris rendszerünket egyetlen valuta, az amerikai
dollár uralja, amivel a legtöbb ember nincs is tisztában.
Másodszor pedig, hogy a monetáris rendszert jelenleg fenntartó központi bankokat egy magánszervezet irányítja a
háttérben, nevezetesen a BlackRock, amely jelenleg a Federal Reserve és az EKB fő tanácsadójaként működik.
Úgy gondolom, hogy így először is lehetővé tenném az emberek számára, hogy megértsék az egészet, és
ténylegesen beleszólhassanak és beleszólhassanak maguk is.
Szerintem elég jó, ha a pénz fizikai értékhez van kötve.
A digitalizáció korát éljük, és azt, amikor ezek a kriptovaluták egyre közelebb kerülnek hozzánk.
Ezt nagy veszélynek tartom, mert a kriptovaluták végső soron nem többek egy adathalmaznál, azaz nem fizikai eszközök.
Egy adatkészletnek pedig csak addig van értéke, amíg az emberek pénzként ismerik el.
Szkeptikus vagyok, amikor a Bitcoinról van szó - más néven Bitcoinról -, egyszerűen azért, mert mindig úgy
gondolom, hogy a Bitcoin olyan, mint egy páncélterem, és valaki ott ül előtte, és megpróbálja kinyitni.
És sok erőfeszítés után sikerül is neki. Kinyitja az ajtót, és mit talál odabent? Semmit. Egyáltalán semmit.
És azt is hiszem, hogy Dirk Müller nem tévedett teljesen, amikor néhány évvel ezelőtt azt
mondta, hogy a Bitcoin nem más, mint egy trójai faló.
Úgy gondolom, hogy ha megnézzük, mikor jött a Bitcoin a világra, akkor bizonyára vannak kétségeink.
A Bitcoin 2009-ben, nem sokkal a 2007/2008-as globális pénzügyi válság után indult útjára.
Az akkori nagy érdeklődés egy új monetáris rendszer, a digitális központi banki pénz valamikor történő bevezetése volt.
Ez akkoriban lassan nyilvánvalóvá vált.
Ehhez pedig különösen a fiatalokat kellett felkészíteni arra, hogy a lehető legnagyobb mértékben elfogadják a digitális pénzt.
És pontosan ezt a szerepet töltötte be akkoriban a Bitcoin. Sokan, különösen a fiatalok, ráugrottak a Bitcoinra.
A közelmúltban pedig azt láttuk, hogy a Bitcoinnal hihetetlenül sokat játszanak.
Amit sokan nem vesznek észre, hogy a Bitcoin minden, csak nem demokratikus valuta.
Mert a Bitcoin 91 százaléka nagybefektetők kezében van. Csak 9 százalék van az átlagkeresetűek kezében.
Ez önmagában is mutatja, hogy ezt a valutát természetesen a nagybefektetők egyik vagy másik irányba mozgathatják.
És egyetértek Ernst Wolffal abban, hogy ha a bitcoinok 91%-a néhány ember vagy nagybefektető kezében
van, akkor nagyon-nagyon nehéz bizalmat teremteni.
A második dolog azonban az, hogy a Bitcoin csak addig vitathatatlan vagy egyedi, amíg a kódot még nem lehet feltörni.
De csak idő kérdése, hogy a számítási teljesítmény elegendő legyen a kód feltöréséhez.
És ha igaz, hogy már beadták a szabadalmakat a Bitcoin kódjának visszafejtésére, akkor
csak idő kérdése, hogy azt is visszafejtsék.
És akkor tulajdonképpen már felesleges azon gondolkodni, hogy a Bitcoin egy valódi dolog-e. Mert akkor azt is meg tudom szorozni.
Tehát ez a korlátozás, amit mindenkinek megígértem, csak egy üres ígéret. Tehát először is be kell tartani.
Ma ez egy általános üzleti modell. Az emberek eladósodnak fiat pénzben, a pénzromlás bizonyosságában.
A pénzromlás a fő törlesztési elem, és így eszközöket vásárol és vagyont halmoz fel.
És így az embereket átverték, mert egy egérkattintással, egy felvétel közzétételével pénzt lehet keresni.
És ez 1970 óta így van. A hivatalos aranyfedezetet 1971 óta nem használják, és azóta a pénzt
teljesítmény és előzetes megtakarítások nélkül állítják elő.
Ez azt jelenti, hogy előállítják, majd később tovább kell fejleszteni.
1970-ben Németországban egy átlagos munkavállalónak átszámítva körülbelül 5000 eurója volt.
Most körülbelül 30 000-nél tartunk, ami nagyjából 475 százalék. Ma azonban csak tizedannyi aranyat lehet kapni.
Más szóval, a pénznyomtatás 90 százalékkal csökkentette a munka értékét, ha aranyra váltjuk át.
A világ két legfontosabb hatalmi eszköze egyrészt a pénz, azaz egy olyan több száz vagy több ezer éves társadalomból jövünk,
amelyben a következő mondat érvényesült: A pénz uralja a világot.
Nem szabad a bokor körül forogni. A pénz uralta a világot.
Napjainkban van egy második hatalmi eszköz is, ez pedig az adat.
Tehát bárki, aki végtelen mennyiségű pénzzel és végtelen mennyiségű adattal rendelkezik napjainkban, mint például egy
olyan ember, mint Elon Musk, hihetetlen hatalommal rendelkezik, és nagyon sok mindent meghatározhat, és más
emberek fölé emelkedhet, és segíthet meghatározni a sorsukat.
Ezért támogatom, hogy közelítsünk az alkotmányhoz, és az alkotmányba foglaljuk bele a hatalom
korlátozását a pénz és az adatok tekintetében.
Nos, én nagyon-nagyon szkeptikus vagyok minden olyan megközelítéssel szemben, amely lehetővé teszi bármely állam -
még egy állam többségének is - a zsarnokság gyakorlását.
A megkeresett pénz elvétele pedig mindig zsarnokság.
Elveszek valakitől valamit, és aztán mit csinálok vele?
Aztán odaadom a politikusoknak. Vagy a politikusok kapják meg, hogy háborút tudjanak vele vívni?
Egy még rosszabb szocialista koncepció.
Úgy gondolom tehát, hogy el kellene távolodnunk attól az elképzeléstől, hogy itt egy központi
hatalomnak kellene lennie, amely korlátozza az egyént kreativitásában és abban, amit elérhet.
És úgy gondolom, hogy a szabadalmak és a licencek amúgy is nagyon károsak manapság, különösen az IT-szektorban, mert sok
fiatal, aki ma start-upot alapít, gyorsan falba ütközik, mert megsérti ezeket a szabadalmakat és licenceket.
Ha vannak is jó ötleteik, azokat gyorsan átveszik a nagyvállalatok.
Tehát az én javaslatom - hogy valami konkrétumot dobjak a körforgásba - az lenne, hogy világszerte mondjunk le a
szabadalmakról és a licencekről az informatikai ágazatban.
Nem akarok olyan államot, amely felhatalmazza és parancsolja magát, ezt megteheted, ezt megteheted.
Más szóval, teljes mértékben egyetértek Markus Krallal, és azt mondom, hogy az államnak teljes önmérsékletet kell tanúsítania.
Magának a piacnak kell eldöntenie, hogy melyik típus az ideális erre.
Ha a többség vagy az emberek egy bizonyos kritikus tömege kíván valamit, akkor ott jótékonysági szervezeteket lehet létrehozni.
- Ez automatikusan meg fog történni, ha ennek így kell lennie. De az államnak ott maximális önmérsékletet kell tanúsítania.
És akkor nem jönnek ezek a nagy túlzások.
Egyszerűen el kellene törölni az adósságot. Be kell tiltani.
De ha ma megnézzük, a Nemzetközi Pénzügyi Intézet szerint a világ bruttó nemzeti termékének
körülbelül 400 százalékát teszi ki a globális adósságunk.
Tehát körülbelül 400 százalék, attól függően, hogy melyik évet nézzük. Ezt soha nem lehet
visszafizetni, még alacsony kamatok mellett sem.
Ebben a tekintetben az adósság nem jó ötlet. Tényleg búcsút kellene mondanunk neki.
A FED egy magánbank, amely magánbankok tulajdonában van, és amelyet az állam törvényes monopóliummal ruházott fel a
pénznyomtatásra - minden ellenszolgáltatás nélkül -, és a bankok felügyeletét is monopóliumként rájuk ruházta.
Ez nem más, mint egy oligarchikus hálózat, amelynek sikerült aláásnia a piacgazdaságot az állami monopólium értelmében.
Azt mondom, hogy az ilyesmit piacgazdasági szempontból ki kellene füstölni.
Az Egyesült Államokban a legjobb példa a Silicon Valley Bank volt, amelyet hagytak csődbe menni, hogy egy tagbank, azaz a Federal
Reserve tulajdonában lévő JP Morgan bank átvehesse a bankot.
Aztán azt mondták, hogy nem kell aggódni az ott lévő rossz hitelek miatt - az összes államkötvény miatt, amelyek leértékelődtek,
mert végtelen fedezetet kapnak a Federal Reserve-től.
Számomra ez az állami korrupció vagy a rendszer korrupciója.
És ez csak lehetővé tette a szükséges korrekciót - és Schumpeter alapvetően erre gondolt, amikor azt mondta, hogy időről
időre meg kell engednünk a csődöt, hogy tisztító zivatar legyen.
A pénzügyi ágazatban ez nem volt megengedett, mert mindig rendszerszinten relevánsnak vagy valami
másnak bélyegezték, míg a reálgazdaságban - különösen a kkv-szektorban - ez mindig megengedett.
És ez nem helyes. Úgy gondolom, hogy ez az igazságtalanság az egyik legfontosabb pont, amelyet korrigálni kell.
És akkor szeretném hangsúlyozni, hogy nem szabad túlságosan dicsőítenünk a piacgazdaságot.
Ha elképzelem az egészségügyi rendszert, és piaci közgazdászként közelítem meg, akkor bemegyek, és azt mondom, hogy egy
csoportot kell vezetnem. Sok pénzt kell termelnem a csoporttal.
Jó osztalékot kell kínálnom a részvényeseimnek. És hogyan érem ezt el az egészségügyi rendszerben?
A legjobb módszer az, ha az embereket a lehető leghosszabb ideig betegnek tartjuk, hagyjuk, hogy egy rövid időre meggyógyuljanak,
amikor betegek, de általában véve úgy tartjuk őket vásárlóként, hogy a lehető leghosszabb ideig betegnek tartjuk őket.
Úgy gondolom tehát, hogy például az egészségügy olyan terület, ahol a piacgazdaságnak egyáltalán nincs helye.
És aztán, és ez a második pont, szükségünk van egy valódi jogállamiságra is, amit
szeretnék megkérdőjelezni, legalábbis részben.
Mert nincs teljesen független igazságszolgáltatásunk.
Ha az igazságszolgáltatás utasításokhoz van kötve vagy befolyásolható bizonyos kormányzati befolyások által, amire
sajnos most már több példát is látunk, nemcsak Ballweg úr vagy mások esetében, hanem nagyobb botrányok esetében is,
akkor olyan helyzet áll elő, ami egyszerűen nem lehetséges, amit az Alaptörvényben másként ígértek nekünk.
És egyszerűen vissza kell térnünk ehhez.
Ezek olyan kiigazítások, amelyeket könnyen megtehetünk, és amelyekről egészen biztos vagyok benne, hogy a
következő néhány évben meg fognak valósulni, mert ahogyan most van, az emberek egyre kevésbé fogadják el.
Tehát a Szilícium-völgyben a Csodálatos Héttel van dolgunk.
Ez az Alphabet, az Amazon, az Apple, a Meta, az Nvidia, a Tesla és egy másik vállalat, tehát összesen hét, és ők rendelkeznek
szinte az összes szabadalommal és licenccel ezen a területen.
Azt teszik, ami nekik előnyös, és nem azt, ami az emberiség többi részének.
És ez jelenleg egy nagyon veszélyes küszöböt ért el, mert a mesterséges intelligencia területén rendelkeznek a
tudással, és különösen a mesterséges intelligenciával kapcsolatban azt kell mondani, hogy vannak igazán riasztó jelek.
Nos, csak emlékeztetni szeretném önöket, hogy Jeffrey Hinton, a Google vezető fejlesztője tavaly lemondott azzal
az indokkal, hogy az egész túlságosan veszélyessé vált.
Ugyanez vonatkozik Mo Goddardra is, aki a Google X marketingvezetője volt. Ma Angliát járja, és egész termeket
tölt meg történetekkel arról, hogy az emberiség hogyan jutott el Frankenstein pillanatához a mesterséges intelligencia területén.
Csak emlékeztetőül: Dr. Frankenstein egy orvos kitalált karaktere, aki egy holttest részeiből összevarr egy emberi lényt,
és életet lehel belé, hogy aztán rájöjjön, hogy ez a személy hirtelen erősebb, intelligensebb és gonoszabb is, mint ő maga.
Tehát egy nagyon veszélyes küszöbön állunk.
És a nagy problémát abban látom, hogy ennek a technológiának a fejlesztése nagyon kevés ember kezében van,
akiket csak a saját érdekeik, a saját előnyük érdekel.
Mit tehetnek konkrétan a vállalkozók, hogy a pénzük és a gazdaságuk újra a helyes útra térjen?
A vállalkozóknak most fel kell ismerniük az AUF1-hez hasonló oktatási munka értékét, és támogatniuk kell
azt, hogy az továbbra is folytatódhasson és bővülhessen.
Ebben a tekintetben tehát véget kell vetni ennek a tartózkodásnak, hogy ők már csinálják, mi pedig a mi dolgunkat csináljuk.
Ugyanabban a csónakban evezünk, és túl kevesen vagyunk ahhoz, hogy megengedhessük
magunknak, hogy csak úgy hagyjuk, hogy mások csinálják.
Úgy gondolom, hogy a kkv-knak magabiztosan meg kell mutatniuk, hogy valóban ők a társadalom alapja, és biztosítaniuk kell, hogy
az emberek valóban a kkv-któl vásároljanak, és a kkv-kat szolgálják ki, nem pedig a mai
platformgazdaságot, amely éppen az ellenkezőjét teszi.
Egyre kevesebb munkahelyet teremt, és valójában alig képez több fiatalt.
A holnap szabad világának képei, ezzel a csodálatos mottóval folytatjuk az Alternatív WEF prágai közvetítését.
Bal a jobboldal ellen, fent az alulról lefelé, migránsok a belföldiek ellen.
A lakosság többsége kritikátlanul tűrte a totalitárius koronavírusos kényszerintézkedéseket.
Az alkalmazkodás fontosabb volt, mint az önálló gondolkodás.
Általánosságban elmondható, hogy hihetetlen megfelelési kényszer van, különösen Németországban.
Az oldalirányú gondolkodó kifejezés démonizálása jelképezi azt, hogy a szabad szellemeket
hogyan akarják tompán és stílusosan eltiporni.
Az akadémikusok száma nő, de a független gondolkodók száma csökken.
A normákon kívüli felnőttoktatás teljesen ismeretlen a tömegek számára.
Ez egy olyan oktatási probléma, amely az iskolában kezdődik, és a rohanó társadalmunkban végződik.
Egyéni túlterheltség, stressz, a kiégés veszélye, és alig van ideje vagy szabadideje a továbbképzésre, az önálló
gondolkodásra vagy akár a személyes felelősségvállalásra.
A kritikusok azt állítják, hogy mindez szándékos, hogy gond nélkül irányíthassák az engedelmes csordát.
Dolgozni, fogyasztani, adót fizetni és nem lázadni. De vajon ezt akarjuk?
És hogyan kellene vagy lehetne kinéznie a holnap értékeinek és társadalmának?
A személyes felelősség egy nagy szó, amelyre egy szabad társadalomban szükség van, de
amelyet túl kevéssé tanulnak és gyakorolnak.
Hogy egyszerűen csak azt érzed, hogy felelős vagy másokért, hogy felelős vagy a saját boldogságodért és a saját
egészségedért, és hogy mindannyian egyek vagyunk, és hogy ha másoknak ártunk, akkor magunknak is ártunk.
Az elmúlt négy évben sok-sok évet töltöttem azzal, hogy kritizáljam ezt a materialista orvoslást, a hagyományos
orvoslást, amely az embereket gépként kezeli, amely szétválasztja a testet, a lelket és a szellemet, amely az
egészség és a betegség okát az anyagi világban való létezésünk legapróbb építőköveiben keresi és találja meg.
És állandóan azt kérdezem magamtól, hogy hogyan lehetséges egyáltalán, hogy az orvostudomány nem változik, amikor végül is
már régóta tudjuk, például a pszichonormológiából, de a pszichoszomatikus kutatásokból is, hogy az egészség és a betegség
már nem képzelhető el másképp, mint az immateriális tényezők hozzáadásával, amelyek talán még erősebbek, amikor arról van
szó, hogy mi tart minket egészségesen és mi tesz minket beteggé.
Én naiv módon támaszkodtam az újságírásra, mindig is az egész rendszermédiát fogyasztottam, és rá kellett
jönnöm, hogy 50 éven keresztül bedőltem az egésznek, és hamis gondolkodásmódra csábítottak.
És azt a kérdést, hogy miért nem változik valami, nem lehet az elmével megoldani.
És ez fontos számomra, hogy ezt a szempontot bevigyem ebbe a panelbeszélgetésbe. Ez nem a megértésről szól.
Nem arról van szó, hogy a puszta észérveket használjuk a történtek megértéséhez.
Az első felvilágosodás több mint 300 évvel ezelőtt, a 18. században lehetőséget adott arra, hogy elhatárolódjunk a
nemességtől és a klérustól, és polgárokként tekintsünk magunkra.
Megkaptuk az értelem hatalmát, és lehet, hogy sok rosszat tettünk vele.
Mert ami az elme tiszta használata után történt, a racionális, az érzelmi, a spirituális elvesztésével, az iparosodás,
a technizáció, a kapitalizmus, a neoliberalizmus felé haladtunk, és most a transzhumanizmusnál tartunk.
Ez azt jelenti, hogy az emberek egyre inkább gépekké válnak.
És én nagyon is támogatom az újragondolást, különösen az elmúlt néhány év fényében, és azt, hogy inkább
az irracionálisra koncentráljunk, mint a racionálisra.
Ha megkérdezed, hogy milyen képem van, akkor azt kell mondanom, hogy szerintem nincs olyan ember
a világon, akinek ne lenne különleges képessége.
És ha ezt elhiszem, akkor a mi társadalmi felelősségünk lenne, hogy segítsük, bátorítsuk, támogassuk és
eddzük őket, hogy kibontakoztassák ezt a tehetséget, és hozzájáruljanak a társadalomhoz.
Ha ez sikerül, akkor szinergiák lesznek ezek között az egyének között, akik hihetetlen képességekkel rendelkeznek.
Ha ez sikerül, akkor a társadalmat, a társadalom értékrendjét olyan szintre emeltük, hogy az alapvető anyagi szükségletek és az
egyéni luxusigények kielégítése egyáltalán nem okoz majd gondot az elmúlt években kifejlesztett
technológiának köszönhetően. De ez akkor szinergia és tulajdonképpen paradicsomi állapotok lennének.
És ez a kép vezérel engem, és ez az, ami erőt ad ahhoz, hogy mindenen keresztülmenjek, még akkor is, ha egy
kicsit ellenséges vagyok, ha más gondolataim vannak, vagy ha bizonyos átláthatóságot követelek.
Nos, az orvostudomány nevében kell beszélnem, az én szakterületem az orvostudomány.
Szeretném forradalmasítani ezt a lélektelen orvostudományt.
Ezt nem lehet megreformálni, ezt tényleg alulról kell javítani.
Mindig vigyázzban álltam, amikor meghallottam a WHO-t.
Azt hittem, hogy ők a bölcsek, és sokáig tartott, amíg rájöttem, hogy ez a legkevésbé sem hiányzik nekünk.
Van egy vicc, amit diákkoromban szoktunk egymásnak mesélni: Adj egy fizika szakos hallgatónak egy fizika képletgyűjteményt,
és mondd neki, hogy tanulja meg őket kívülről.
Aztán megkérdezi, hogy miért? Ha szükségem van rá, tudom, hol van.
Adja oda egy orvostanhallgatónak a szülővárosa telefonkönyvét, és mondja meg neki, hogy jegyezze meg. Azt kérdezi, hogy meddig?
A világjárvány idején azt mondták, hogy kérem, oltsák be, nem kérdezték, hogy miért, csak azt, hogy milyen
gyakran. tehát nagyon alkalmazkodtak, nagyon egyenesek voltak, és soha semmit nem kérdőjeleztek meg.
És nagyon erős különbséget teszek az orvosok és az orvosok között.
Az orvosok tucatszámra vannak. Az egyetemi kórházak hemzsegnek az orvosoktól.
Minden tanulmányt elolvasnak, és naprakészek a hibák jelenlegi helyzetével kapcsolatban.
Ha olyan régóta van a szakmában, mint én, akkor tudja, hogy vannak olyan paradigmaváltások, amelyekben szilárdan hisznek.
És egyszer csak jön valaki, aki azt mondja, hogy ez nem igaz.
Ha már néhányszor megtapasztalta ezt, akkor tudja, hogy nem minden van kőbe vésve.
Mindannyian tudjuk, hogy az ember egy individuum - lefordítva ez egy oszthatatlan kettősséget jelent.
És én ezt még tovább bővíteném, azt mondanám, hogy az ember azt mondja, hogy Indivitrium -
oszthatatlan szentháromság a test, az elme és a lélek között.
És gyakran előfordulhat, hogy a pszichológiai problémák fizikailag is megnyilvánulnak.
Ha a testet kezelik, akkor teljesen rossz helyen vannak.
Az orvosnak az embert egészként kell látnia, nem a szervei, hanem a test, az elme és a lélek összességét.
Úgy gondolom, hogy különösen a német oktatás sivár állapota teljesen szándékos.
Az ál-akadémiai címek inflációs kiosztása a nemek közötti esélyegyenlőség bármilyen jellegű érvényesítésére. A
végére bármilyen kifejezést írhatsz, amit csak akarsz.
Azt hiszem, hiányzik a bátorságunk ahhoz, hogy ezt beismerjük.
És én ezt a dekadencia végső szakaszának látom, a jólét elhanyagolásának, ami a társadalmunkban van, ami ahhoz a pánikhoz
vezet, hogy meg akarjuk őrizni azt a kis luxust, ami még megvan, ezt a hamis biztonságot, hogy alávessük
magunkat mindannak, amit kísértetként tartanak fenn.
Nem, hanem egy olyan önfelelősség, amelyben azt mondjuk, hogy nem vagyunk hajlandók engedelmeskedni Nancy Faeser parancsának,
Karl Lauterbach utasításának, amikor az oltásról van szó.
Visszautasítjuk a rendőr utasítását, hogy vegyük fel a maszkot.
Nem, meg kell tanulnunk felnőttként azt mondani, hogy nem, ezt nem csinálom, és vállalom a következményeket.
Véleményem szerint ez a legbékésebb módja a dolognak.
Mert ez egy passzív módja annak, hogy azt mondjuk valakinek, hogy elutasítok valamit, elutasítom ezt a
beadványt, és nem emelem fel az öklömet vagy bármi mást, hogy most rögtön kirúgjalak a hivatalból.
A politikusok és a véleményformálók évtizedek óta kizárólag arra összpontosítanak, hogy mindent elpusztítsanak,
mindent elhatároljanak, mindent megszabadítsanak minden kollektívától és minden kényszertől.
Senki sem tartozik már senkinek sem elszámolással. Nincsenek többé fix, stabil pillérek, még a nemünk sem.
Tehát semmi sincs már rögzítve, nem tudtok semmihez sem ragaszkodni. Lehetsz bármi vagy semmi.
Sokan érzik magukat semminek, és aztán a fogyasztói társadalomban, a márkákban, ruhamárkákban keresnek helyettesítő
identitást. 'Apple felhasználó vagyok', vagy a közösségi médiában, ahol aztán találnak helyettesítő csoportokat.
Ezek mind helyettesítő anyagok, de nem valódiak. Ezek hamis identitások.
És az ilyen embereket nagyon könnyű befolyásolni. Nagyon könnyen befolyásolhatóak a propaganda és a manipuláció által.
Egyszerűen nincsenek gyökereik. Hiányzik a stabilitás, az értékek, a hagyományok és a stabil közösségek alapja.
A középosztály a bevételek 80%-át finanszírozza.
Ez a középosztály annyira veszélyeztetett, amiről nem hiszem, hogy bárki is tudna a csoportból.
Az a helyzet állt elő, hogy túlságosan sikeresek voltunk Európában, ami oda vezetett, hogy a
versenytársaink világszerte már minket is szem előtt tartanak.
Akár felnőttnek, akár kamasznak nevezzük az amerikaiakat, és még az óvodában vagyunk, ez is
lehet. Lehet vitatkozni azon, hogy hol állunk.
A helyzet úgy áll, hogy Európa a pénzügyi sikerek, a gazdasági sikerek révén érte el függetlenségét.
Voltak szabadságmozgalmak, azaz olyan lehetőségek, amelyek nem mindenkinek tetszenek.
Közép-Európában pedig az a helyzet, hogy a 3500 rejtett bajnok közül a fele a német nyelvű országokban van.
Így a Hidden Champion, a maga nemében az egyik legjobb, nem lehet elmenni mellette. Technológiailag előrébb
jár, az eladások tekintetében is előrébb jár - rejtett bajnok.
Nyilvánvaló, hogy a globális versenytársainknak ez nem tetszik, mert a többiek 8 milliárd, az meg talán 120 millió.
Ez egy kicsit eltér a teljesítménytől. Hogyan tudnám megfogni ezt a versenyzőt?
Tudok inflációt generálni, ami természetesen 0,1/0,2 plusz-mínusz, de nem 10 vagy 20 vagy 30.
Tehát elég sok pénzt kell nyomtatnom a Nemzeti Bankban, elég olcsón kell kiadnom.
Akkor 100%-ig biztos lehetek abban, hogy versenyképes leszek, mert a fizetések emelkednek, az anyagok
drágulnak, nem tudok többé világszerte versenyezni.
Exportvilágbajnokok vagyunk, azaz a német nyelvű világ.
De ez nem elég, el kell pusztítanom a bázist is, a bázis az energia.
Akkor gyorsan felrobbantom az Északi Áramlatot. 120 atomerőművet kellene telepítenem, hogy ezt az
energiakibocsátást kompenzáljam, hogy felismerjem a kapcsolatot.
Egy pillanat alatt leállítom az atomerőműveket, áttérek az alternatív energiára, a sötétségre, vagy nevezzük, ahogy akarjuk.
És ha ez még mindig nem elég, akkor bevezetek egy értelmetlen CO2-adót.
És ha ez még mindig nem elég, akkor lerombolom a morált.
De ezzel az öt intézkedéssel térdre kényszeríthetem a legerősebb gazdaságot.
Néhányan pedig azt fogják nézni, hogy mi jön 2025-ben.
A nemzetközi versenyképesség az elmúlt három évben teljesen megsemmisült.
Vannak ügyfeleim, akik az utolsó pillanatig tervezték, hogy Európában fektetnek be, de az utolsó
pillanatban azt mondják: "Állj, Dubaiba megyünk".
Hogyan lehetséges, hogy egy ország folyamatosan megválasztja a saját gyilkosait, miközben a szemei nyitva vannak?
Hogyan lehetséges, hogy van egy nép, amelyik ismételten azokra szavaz, akik kancellárnak, zöld gazdasági miniszternek,
egészségügyi miniszternek megerősítik őket, anélkül, hogy azonnal letartóztatnák őket az utcán, öngyűlölet nélkül?
Gyűlölni kell magunkat, ha a saját eltörlésünkön dolgozunk, majd megtapsoljuk, aztán kimegyünk a televízióba, és azt
állítjuk, hogy végre, ezt megint kimondtuk a Zöld Párt konferenciáján: Németországnak a világot kell szolgálnia.
Nem, az isten szerelmére, nem tettem.
Be kell fognia a száját, és úgy kell viselkednie, mint egy jó országnak a szomszédok között.
De nem kell senkit sem kiszolgálnia, és nem kell adósságot törlesztenie. Ugyanez vonatkozik másokra is.
Az öngyűlölet a kulcs, és a válasz erre, pontosan az, amit mondtál, az, hogy megtanuljuk szeretni magunkat, én mindig egy
kicsit óvakodom ettől, annyira nárcisztikusan hangzik, szeretni magunkat, önszimpátia, elengedni a beteges
önbizalomhiányt, ez a nagy kihívás, teljesen egyetértek.
Talán a bűntudat kultuszát is támadjuk. Szóval kerüljük, hogy ezt mindig kimondjuk, de egyszerűen az országról
és a németség bűntudatáról és szégyenérzetéről van szó.
Túl közvetett voltam?
Igen, túl közvetett voltál ahhoz, hogy tényleg foglalkozz azzal, hogy szégyellned kell magad, vagy a jobboldali szélsőségeket,
amikor azt mondod, hogy büszke vagyok arra, hogy német vagyok.
Büszke vagyok a német hősiességre, az alkotó szellemre.
Hűha, a jobboldali szélsőségesség figyelmeztető lámpái villognak a fejünkben, illetve a kulturális örökségünkön, őseinken.
Tehát itt kezdődik az önszeretet vagy az önutálat, hogy állandóan tagadom és szégyellem magam.
Tehát nagyon fontos, hogy ezzel foglalkozzunk, de ha folyton visszamegyünk abba az időbe, és folyton keresztet vetünk magunkra,
és bocsánatot kérünk érte, akkor nem fogunk kilábalni belőle.
A gyerekektől kell tanulnunk. És tanulnunk kell az idősektől is, akik a halálos ágyukon azt mondják maguknak, hogy
hát, tulajdonképpen, ami nekem nem sikerült, az a kapcsolat.
Minden mást megoldottam.
Megvettem a Ferrarimat, és nem tudom, milyen sikereket ünnepeltem.
De amitől igazán szenvedek, és amit újra megtennék, az egy egészséges kapcsolat.
És úgy gondolom, hogy ha ezt most a társadalomra alkalmazzuk, ezt a szerepmodell funkciót, akkor
szerintem ez egy nagyon-nagyon-nagyon fontos dolog.
Ez még nem is történt meg, nem edzőként, hanem minden egyes ember saját magáért, hogy mit tud hozzájárulni egy
jobb társadalomhoz, hogy saját magából a legjobb változatot hozza ki, és hogy példakép legyen.
Ha megnézzük az átlagos iskolákat, különösen Berlinben, én Berlinből származom, ez tényleg a legrosszabb, a legmélyebb
lyuk Németországban, egy avantgárd állam minden tekintetben.
Mert Németországból senkinek sem kell nevetnie, mert ebben az országban mindannyian úton vagytok Berlin állam felé.
És ha megnézel egy berlini iskolát, akkor azt látod, hogy lyukasak, lyukasak a tetők, hogy annyi gyerek van az osztályban,
hogy még a legelszántabb, legelöl álló tanárnak sincs lehetősége arra, hogy valahogy megfogja őket, aztán az osztályok nem is
értik azt a nemzeti nyelvet, amit a tanár beszél, és a szülők azzal a feltételezéssel
tolják oda a gyerekeket, hogy majd ők megoldják.
Nem, pontosan ezt akarjuk. Olyan embereket vonzunk az iskolákba, akik köztisztviselők akarnak lenni.
Az emberek szinte zökkenőmentesen mennek oda, miután maguk is befejezték az iskolát, majd ezekbe az iskolákba
járnak, és örülnek, hogy végre köztisztviselők lettek.
Ez hihetetlen.
Az iskolarendszer tehát az egész állami rendszerünk rövid, gyors összefoglalója.
És ha nem kezdjük el lebontani ezeket az iskolákat és újjáépíteni az iskolarendszert,
akkor a többivel meg sem kell próbálkoznunk.
Szóval, ami engem hajt, ez talán durván hangzik, de ez a halál.
A halál, ha csak belegondolok, mit akarok mondani magamnak a halálos ágyamon, vagy mit nem akarok megbánni?
És ezt elég gyakran mondom magamnak.
Csak a legjobb önmagam akarok lenni minden nap, mert soha nem akarom magam hibáztatni azért, hogy nem élem
ezt az életet teljes mértékben, és nem adok bele mindent.
Nincs okod arra, hogy ne adj bele mindent minden nap.
Sokan kérdezik tőlem, hogyan sikerül mindezt megvalósítanod.
De valójában csak az akarat, hogy teljesen kiélvezzem az életet, amiért annyira hálás vagyok - ez a második tipp: a
hála - olyan hihetetlenül hálás vagyok ezért az életért.
És ez annyi erőt ad nekem, egyrészt a végesség, másrészt a hála, hogy egyszerűen annyi
energiát merítek, hogy sokat tudok alkotni.
Ezt továbbadhatom.
Egy dolgot biztosan észrevettél, kedves nézők, a Megváltóra várni értelmetlen, mert a Megváltó már itt van.
Te magad vagy a megmentő.
A téma a holnap globális konfliktusmegoldása, és természetesen a globális kihívásokkal foglalkozunk.
A nagy menekültmozgások egyik fő oka minden bizonnyal a háborúk, és nem számít, hogy ezek
gazdasági háborúk vagy katonai konfliktusok.
Egyértelmű, hogy e fejlesztések haszonélvezői a vállalatok és a lobbik, és ezt a
konfliktusos láncreakciót mindenáron meg kell szakítani.
Úgy tűnik, hogy a dolgok egyre rosszabbra fordulnak.
Most már tényleg itt vagyunk a Grand Hotel szakadékában.
Tény, hogy most közvetlenül egy nagyon forró háborúba keveredhetünk.
A polgári építmények mindenütt porladoznak. Ami természetesen hatalmas menekülthullámot okoz világszerte.
A gazdag országok kormányai pedig semmiképpen sem készek vagy hajlandóak megfelelő választ adni.
Éppen ellenkezőleg, az egész menekülési célt, ami ott van, kereskedelmi forgalomba hozzák.
Németországban például van egy Serco nevű vállalat.
Ez egy brit konglomerátum, amely fegyverzetének 30%-át értékesíti vagy forgalmazza, és több mint
120 menekültügyi központot működtet Németországban.
Ez egy nagyon jövedelmező üzlet, és biztosítja azt is, hogy az idősotthonok a háttérben zárva
legyenek, különösen a koronavírus világjárvány idején.
Ez nagyon rossz dolog. Az idősotthonokat szándékosan csődbe kergették a koronavírusra hivatkozva.
És egyszerűen láthatjuk, hogy mindaddig, amíg ezt a féktelen nyerészkedést az emberek nyomorával nem fékezik meg.
Más szóval, amire valójában szükség van, az a pénzügyi spekuláció megszelídítése.
Ami például a világot nyomorba taszítja, az a dollár dominanciája.
Ami sok országot nyomorba taszít. A szankciók.
Ez a pénzügyi piacokon folytatott spekuláció egész államok és gazdaságok bukásával jár.
Erre építenek, és az általuk megvásárolt sajtót is arra használják, hogy szétverjék ezt az államot.
És valójában ki a felelős?
Itt Németországban a befektetési bankok stratégái azok, akik alapvetően csak a politikusoknak adják a jelszavakat.
A politika csak PR, és az a kérdés, hogyan lehet eladni bizonyos stratégiákat.
Láthatjuk, hogy a társadalmi feszültségek is robbanásszerűen nőnek ezekben az országokban.
Én pedig csak arra tudlak kérni, hogy maradj nyugodt, és tényleg gondolkodj el egy koncepción.
Tehát az alulról jövő embereknek most agytrösztökké kellene fejlődniük, alulról jövő agytrösztökké.
Természetesen ez egy új migrációs fegyvert ad nekünk. Mert a migráció egy fegyver.
Szándékosan használják arra is, hogy destabilizálják más államok, jelen esetben Németország vagy Ausztria világát.
Jelenleg az első világháború előttihez hasonló helyzetet élünk át, amikor egymástól látszólag független helyi konfliktusok
törnek ki újra és újra, amelyek mégis összefüggnek egymással.
Akkoriban tehát a balkáni háborúkról volt szó.
Ma az ukrajnai és a közel-keleti háborúkról van szó, és egy bizonyos ponton ezek egy
nagy csatává egyesülnek, amit senki sem akar.
Úgy gondolom, hogy mivel ez részben ellentmondásokból, érdekekből és a legrosszabb emberi természetből is fakad, ezt nem abban az
értelemben lehet majd megakadályozni, hogy a barátság és a béke teljes korszaka törjön ki,
hanem úgy, hogy véget vetünk a háborús uszítóknak.
Más szóval, olyan politikai feltételek megteremtésével, amelyekben ezek az emberek, akik azért mennek
háborúba, mert az a hasznukra válik, mert az érdekeiket szolgálja, és mert pénzt keresnek vele, nem tehetik ezt meg.
Ez a politika feladata. A média, az újságírók feladata is, hogy ilyen helyzetet teremtsenek.
És hogy az emberek rájöjjenek, semmi sem történik véletlenül - semmi sincs alaposabban
előkészítve, mint egy hirtelen kitörő háború.
De egy olyan környezetben, ahol kitör a háború, valami elmarad, a törvény.
Ezt láttuk most Szíriában. Alighogy Szíria hirtelen elesett, Szíriát izraeli
repülőgépek támadják, és 250 támadást hajtanak végre.
Ez a döntő pont.
Kutyaszorítós társadalomban élünk. Versenytársadalomban élünk.
És végül is a háború csak az, amit a munkában csinálunk.
Az aljára is vetni kell egy pillantást.
Hogyan szocializálják, nevelik és tanítják az embereket arra, hogy ezt normális dologként fogadják el?
Valaki csak úgy kiesik az út szélére. Ezzel nem értek egyet.
Egyszerűen úgy gondolom, hogy az embert az teszi emberré, hogy társas lény.
De arra vagyunk kiképezve, hogy a kis egységben versenyezzünk. Aztán karriert csinálsz azzal, hogy visszalépsz.
És ezekből az emberekből globalisták és mindent elfogadó emberek jönnek létre.
Úgy vélem, hogy az emberek 90 százaléka azt sem tudná, hogy miről beszélünk azzal, amit a panelben megvitatunk.
Azt hiszik, hogy találhatsz egy olyan megrendelést, mint amilyen nálunk van, hogy azt majd
kiszállítják neked, hogy csak alá kell írnod.
De a demokrácia egyáltalán nem így működik.
A demokrácia nem csak azt jelenti, hogy van beleszólásunk, hanem azt is, hogy van beleszólásunk.
És szerintem mindenhol ki kellene állnunk, és azt kellene mondanunk, hogy nem akarjuk ezt.
Mert amikor a migrációról és a visszavándorlásról van szó, egy dolgot kell mondanunk: természetesen minden
embernek joga van az identitáshoz, ez teljesen világos.
De azoknak is joguk van az otthonhoz, akik hozzánk jönnek.
Nem akarnak elmenni.
Őket is szétbombázzák, elűzik. Olyan ajánlatokat tesznek nekik, amelyek lehetetlenné teszik számukra,
hogy a saját kultúrájukban éljenek. Ezt is látnunk kell.
És akkor ezt a két csoportot egymás mellé hozzuk. Aztán összeverik egymást. És nem látjuk azokat, akik a bábokat táncoltatják.
A remigrációra mindenképpen szükség van, mert úgy gondolom, hogy csak a nép mentheti meg a világot a
globalistáktól, és csak a remigráció mentheti meg a népünket.
Mert ezt az első beszédet is egy kérdéssel szeretném befejezni: Miért nem kérdezi meg senki, hogy most
újabb migrációs hullámok indulnak-e el Szaúd-Arábiába?
Miért nem kérdezi meg senki, hogy most alakulnak-e ki az Azerbajdzsánba irányuló migrációs hullámok?
57 iszlám ország van, Szaúd-Arábia hihetetlenül gazdag. Építenek egy új várost Neomban, van egy hatalmas sátortáboruk,
amire évente csak egyszer van szükségük a Hajj miatt.
Több tízezer embert tudnának befogadni.
Részben ők is felelősek azért, ami jelenleg Szíriában történik, mivel társfinanszírozzák ezeket a dzsihadista milíciákat.
Miért mindig Európának kell hinnie?
Tehát az európai népességcserét, ezt a migrációs fegyvert, a többnemzetiségű államok önkényes létrehozását,
amelyekben mi, bennszülöttek hamarosan kisebbségbe kerülünk, külön kell vizsgálni ezektől a geopolitikai kérdésektől.
És ez a hihetetlen trükk, amit különösen a baloldalnak, vagyis tulajdonképpen az álbaloldaliaknak sikerült
összehozniuk, hogy a tömegmozgalmat és a tömeges migrációt valami pozitív és emberbaráti dolognak állítsák be.
És nem is az. Sem nekünk, sem a migránsoknak, beleértve az érkező gazdasági menekülteket is.
Családok szakadnak szét, demográfiai vámpírizmust gyakorolunk. Amikor ezt hallom, szakképzett munkaerőt kell toboroznunk.
Elraboljuk őket azoktól az országoktól, ahol a legnagyobb szükség van rájuk.
Mozambikban az országban képzett orvosok 70 százaléka kivándorolt.
Hová mennek majd az ott élő emberek? Követni fogják őket Európába.
Ez egy kulcsfontosságú pont.
És az a több millió nő, aki itt takarít, ápol vagy prostituálódik, szintén családoktól szakad el.
Ez a tömeges migráció minden szempontból embertelen.
És teljesen egyetértek veled, meg kell cáfolnunk ezt az erkölcsi képmutatást, ezt az álhumanizmust, és meg kell mutatnunk, hogy
az emberiség tömeges megmozdulásából és tömeges mozgósításából csak egy csoport profitál, nevezetesen a globalisták.
Az emberek ebből nem profitálnak.
Tehát mindezt csak egyenként nézzük, a Corona komplexumot nézzük.
Az emberek csak most veszik észre, hogy vannak haszonélvezői, hogy ez egy üzleti modell,
hogy a gyógyszeripar milliárdokat keresett.
Hogy a megjelent orvosokat, a tudósokat megvásárolták olyan tanulmányokkal, amelyekkel
milliókat gyűjtöttek, ahogyan azt ma már hallottuk.
Hogy vannak politikusok és a média, akik ebből hasznot húznak. Van egy személycsere.
És valójában azt látjuk, hogy minden komplexumban, függetlenül attól, hogy a migrációról beszélünk, ez egy olyan
üzleti modellé vált, amelyben a nagyvállalatok pénzt keresnek, a nemzetközi pénzügyi ipar pénzt keres.
Ez vonatkozik például a származási országokba történő hazautalásokra is, amelyek közül
néhányat magas díjak és rossz árfolyamok terhelnek.
És persze a háború az üzleti modell par excellence.
Ha megnézzük a NATO keleti bővítését, minden országnak, amelyiknek be kell vagy be akar kerülni, át kell
szerveznie a teljes hadseregét a NATO-szabványok szerint.
Más szóval, amire szükségük van, az természetesen pontosan az amerikai védelmi iparra van szabva. Ezt ma már végigvettük.
A lőszert, az eszközöket, a szoftvereket és a felhőt a NATO-szabványoknak megfelelően kell kialakítani.
Tehát a Big Tech, a Microsoft, az Amazon több százmilliárd dollárt keresett a Pentagon, a CIA és az NSA felhőszolgáltatásaival.
Hatalmas adatpolipok jöttek létre. Hatalmas üzleti modell alakult ki.
És akkor elég arcátlan, hogy az egyik fő haszonleső, mint például a BlackRock, amely jelentős mértékben részt vesz sok-sok védelmi
iparban, szintén a nyilvánosság elé lépett néhány nappal ezelőtt, és azt mondta, hogy
szeretnénk egy újjáépítési alapot Ukrajna számára.
Pofátlanul azt mondták, hogy nem akarunk ezért pénzt, csak azért akarjuk őket kezelni,
hogy a BlackRock cégeik profitálhassanak belőle.
Ez egy elég cinikus üzleti modell.
Az USA-nak óriási adósságterhe van, amelyet soha nem lehet visszafizetni.
És ebben a pillanatban megnő a háború veszélye.
Egyszer megteszed, ahogy azt a korábbi háborúkban mindig is láttuk: Amikor a pénzügyi világ, amikor a
fedezetlen bankjegyek vagy a fiat pénz már nem fedezi a fedezetet, akkor egyszer kell felmosni.
Aztán ki kell tisztítani a levegőt, mindent el kell mosni, majd a háború után ki kell
alakítani egy új világrendet, például Bretton Woodsot.
Az emberek akkor azt hiszik, hogy Trump leszáll az égből, és minden rendben lesz. Ez nem fog megtörténni.
Ez inkább azoknak az érdeke, akik meg akarnak bénítani minket. Azt akarják, hogy elhiggyük, hogy meg
fogunk üdvözülni, mert akkor nem fogjuk magunkat megtenni.
Az USA-ban elkövetett merénylet után Trump szinte szent státuszt kapott.
Tehát az isteni gondviselés, egy mozdulat, és a golyó elment.
Nem az.
Talán úgy volt, hogy lelőjék, talán szerencséje volt, nem tudom. De ő nem egy isteni lény.
Trump a "Make America Great Again" pozícióval indult.
És ezt komolyan kell venni. És azt is fel kell ismerni, hogy ez mit nem jelent.
Make America Great Again nem azt jelenti, hogy Németországot szuverénné kell tenni. Vagy tegyük naggyá Európát.
Vagy a világot jobbá tenni, de az amerikai érdekeket érvényesíteni.
Amerikai elnökként ez a kötelessége. Ezért választották meg.
Kétség esetén azonban ezt más államok, más érdekek és más szuverenitások rovására teszi.
Soha nem szabad bedőlni annak a gondolatnak, hogy egy országot csak egy hatalmi bázis, egy család irányít, de ez minden országban
így van, ahol különböző uralkodók vagy gazdag családok vannak.
Arend Oetker, az Atlantikbrück akkori vezetője 2005-ben azt mondta, hogy Amerikát 200 gazdag család
uralja, és mi szeretnénk jó kapcsolatokat ápolni velük.
És azok, akik most Donald Trumpot támogatják, azt tapasztalták, hogy korábban nem igazán támogatták őket a többiek.
Tehát most szavaznak, mintha a szekeret a ló elé tennék, de ez ugyanaz a verseny.
Tehát semmi sem fog változni.
De az a tény, hogy még várunk is arra, hogy valaki jöjjön és jobban csinálja, mutatja, hogy mennyire meg vagyunk fúrva.
Hogy egy demokráciában, ahol a polgárok döntenek, várjuk a megváltót, akit aztán négy-ötévente megválaszthatunk.
Ez az első, amelyet már elfogadtunk. Ez nem lehet igaz.
Más szóval, lássuk, hogy szerencsénk van-e. De ha azt kérdezi, hogy ki irányítja jelenleg a rendszerváltást Szíriában?
Ukrán katonák voltak, akiket a britek képeztek ki.
Nincs szükség rájuk most Ukrajnában? De igen, jelenleg nem. Nem tudnak ott semmit sem csinálni.
De Szíriában még mindig tudnak változtatni a helyzeten. Ott vannak a világ legnagyobb benzinkútjánál.
És akkor van egy kis tárgyalási előnye arról, hogy mi történjen Ukrajnában később Trump után.
És egyébként a britek itt erős vezetők, amit abból is fel lehet ismerni, hogy sehol nem szerepelnek.
A britek nagyon jól teljesítenek.
Azt kell mondanom, hogy ez igazán úriemberhez méltó. Ez a nyolcadik utáni stílus.
Nem jelennek meg. Annyira fontosak.
És ezért Szíriával két játékost veszünk ki a játékból egy lapon.
Összetörik a síita félholdat, Jement, Libanont és Szíriát.
Minden irányban bombázás van. Senki sem beszél róla.
És ugyanakkor, ha kiszorítják az oroszokat Szíriából, és csak ez számít, akkor Tartuszt is kiveszik a játékból.
Az oroszok legfontosabb és egyetlen mediterrán kikötője ott.
Szóval emberi családként kellene megnéznünk magunkat, és megkérdeznünk, hogyan akarjuk ezt a jövőben csinálni?
Mert mindannyiunknak joga van az otthonhoz.
És az az abszurd, hogy nem arról van szó, hogy nincs mindenből elég. Mindenki számára van elég.
Ha igazságosan osztanánk el, nem lennének menekültmozgások.
De ez az a politikai intrika, ami itt zajlik. Machiavelli minden területen.
Nemzeti érzést kell kialakítanunk a német nyelvterület iránt. Ami nem jelenti azt, hogy a többiek hülyék.
De jogunk van a német nyelvterülethez, a nyelvi területhez, a kulturális területhez, és erre büszkék vagyunk.
Egyszerűen azt is mondhatjuk, hogy.
És ez az első dolog, amit programozni tudunk", mert akkor magunkkal visszük az embereket, mert ez kézzelfogható számukra.
Hogy ismét nemzeti büszkeséget vállalunk arra, amit képviselünk, és ezt a színpadra visszük.
Mi a német gondolkodás, a német kultúra és a német mérnöki tudományok mellett állunk ki.
És a német kereskedelem mellett is kiállunk.
Mert ha a németek valamit megtanultak a történelemből, az az, hogy a háború nem jó ötlet, és nem fogunk győzni.
Nem tudom, hogy most ki állt elő azzal az ötlettel, hogy megnyerhetnénk egy Oroszország elleni hadjáratot.
Szóval a történet, ahogyan én tanultam, nem működött olyan jól a múltkor.
Én nem tennék ilyet.
És azt hiszem, elborzadnánk, ha tudnánk, hogy a Verfassungsschutzot, a titkosszolgálatokat és a
BKA-t milyen mélyen instrumentalizálták az államok.
És már nem a biztonság védelmére, egyszerűen a bűnözéstől, a szervezett bűnözéstől, amely létezik és elég
rossz, hanem a saját polgárainkkal, a médiával szemben.
Ez a következő trükk, most megmenteni a demokráciát, hogy később eltöröljék a demokráciát.
Ezt láthatjuk a keleti államok választási eredményeiben.
Türingiában, ahol a legnagyobb választási győztes az AfD volt 32 százalékkal, most négypárti koalíció
van, amit aztán hárompárti szövetségnek neveznek.
És szövetséget kötnek a baloldallal, azaz a SED-del.
A CDU mindezt csak azért teszi, hogy néhány miniszteri posztért megőrizze a hatalmát.
Minden instancia csődöt mond, beleértve a politikát, a médiát és a bíróságokat is, ahogy azt
Corona esetében is meg kellett tapasztalnunk.
És ez minden bizonnyal a mély állapot a legtisztább formájában.
Most véget vetünk annak a szimulációnak, hogy a nép valahogy mégis megválaszthatja a legitim kormányt, ami
általában amúgy is csak egy választás a hasonló jelöltek között.
De azt is felismerhetjük, hogy a propaganda és az oktatás arra tanított minket, hogy ha
most jönne a megfelelő ember, akkor rá fogadnék.
És ez nem fog megtörténni. Ez megint centralizálás lenne.
És a döntő pont az, hogy felállsz, és azt mondod: nem fogok várni, elkezdem, egyszerűen csak magam fogom csinálni.
És ami tüske a szokásos gyanúsítottak szemében, az az, hogy mi annyira magabiztosak vagyunk, hogy kijövünk ide, és
egyszerűen azt mondjuk, hogy ti olyan nevetséges madarak vagytok, hogy már egyáltalán nem jelentetek veszélyt.
Vicces, amit csinálsz.
Gyakran elemzem, hogy mennyire stabil egy birodalom, és hogy ennek lehet-e köze a médiumhoz, amelyen kommunikál.
Bonyolultnak hangzik, de egyszerű.
A valaha létezett legstabilabb világbirodalom az ókori egyiptomiaké volt.
Kőre kommunikáltak, ma is láthatjuk őket.
Ma már sokkal gyorsabban mozgó kommunikációs eszközökkel van dolgunk, legalábbis Marconi óta. És ma már
egy globális birodalom van, amely digitálisan működik.
Ha kihúzod a dugót ebből a világbirodalomból, akkor vége. Többé nem létezik.
Ez azt jelenti, hogy a felettünk gyakorolt irányítás a mobilkészülékeinken keresztül is átmegy.
Amikor elrakjuk őket, amikor kikapcsoljuk a digitális eszközeinket, láthatatlanok vagyunk. Ez a mi erőnk.
Az erő abban rejlik, hogy egyszerűen nem kapcsoljuk be, és akkor már nem vagyunk elérhetőek.
Azt mondták, hogy elérhetőnek kell lennünk, hogy ne maradjunk le semmiről.
Naprakészek vagyunk, sőt, igazából a lábujjainkon tartanak bennünket.
Az erőviszonyok csak akkor változnak, amikor én döntöm el, hogy milyen médiát engedek be a fejembe.
Ez az első szuverenitás. Már nem is nézem.
Ha már a földhöz vágtak minket, akkor meg kell vizsgálnunk, hogy a másik oldal hogyan tette ezt.
Ahogy Ken már említette, ezek az agytrösztök, ezek a diszkrét transzatlanti hálózatok révén jutnak hozzá.
Valamit mindig sokkoló módon mutattak be nekünk, hogy úgy mondjam.
Most kell elkezdenünk a hálózatépítést.
Nekünk magunknak kell agytrösztöket létrehoznunk.
Annyi jó kezdeményezés van Németországban, de mindannyian semmit sem tudnak egymásról.
Nem kell újra feltalálni a kereket, amikor Jühndében egy energiafüggetlen falu jön létre.
És valahol máshol valaki más is meg akarja csinálni. Akkor ott lehet szakértelmet gyűjteni, profi újságírókat, akik ezt
igazán jó, érthető nyelven tudják közvetíteni az embereknek.
Szakértőkre van szükségünk.
Biztos vagyok benne, hogy az egyetemeken jó néhány olyan ember van, olyan professzorok, akik ökölbe szorított kézzel a zsebükben,
akik elszigetelten élnek, és szeretnének tenni valamit, a nyilvánosság számára elérhetővé tenni a szakértelmüket.
És ez ellen tennünk kell valamit. És azt hiszem, igen, csökkentenünk kell az
önzést, az adakozás áldásosabb, mint a kapás.
Ez nagyon örömteli. Ezt láttuk a koronavírusos időszakban is, a belső erőt, amit kifejlesztettünk,
az örömöt, amit egymás segítése közben éreztünk.
És azt hiszem, ez valóban egy erő. Még a Mély Államot is, igen, elavulttá tehetjük.
A legtöbb ember, ha egyszer felébredt, felismerte és átlátta a problémát, nem megy vissza.
Olyan, mint az almafáról lehulló gyümölcs. Néhányan korábban, mások később hullanak.
Ez azt jelenti, hogy minden egyes ember, akit felébresztünk, olyan valaki, akit az elit szinte örökre elveszített.
Kényszerítettek minket, hogy felálljunk.
Észrevettük ezt a Coronában, és ez a dobogó itt az AUF1-en egy újabb módja annak, hogy elismerjük, mennyire
erősek vagyunk, mennyire vagyunk hálózatba szerveződve és mennyire magabiztosak lettünk.
Azt is remélem, hogy reményt ad a nézőknek, hogy láthatják, hogy az emberek itt teljes munkaidőben, teljes munkaidőben
gondolkodnak azon, hogyan tudnánk kijutni ebből a nyomorúságból.
És azt hiszem, hogy a korona miatt a legtöbb ember politikai pubertáson megy keresztül.
És most kénytelenek vagyunk kiköltözni, és ki kell költöznünk.
És ha már egyszer kiköltöztél, és hosszabb időre kint vagy, nincs olyan ajánlat, amit apám vagy anyám adhatna, hogy visszaköltözzek
a szép régi gyerekszobámba, amit ők ajánlottak volna fel nekem.
Először is, apám meghalt, anyám pedig kissé szenilis.
Ez az országok esetében is alkalmazható: Köszönjük az ajánlatot. De én magam is felnőtt
vagyok, és a saját életemet fogom irányítani.
És aki ezt elutasítja, az nem érdemli meg a szabadságot.
Ma egy kicsit beleláttunk a jövőbe ezekkel a különböző témákkal, hogy lássuk, hogyan nézhet
ki, ha ki tudjuk fejleszteni a megfelelő erőt.
Amit vissza akarunk adni az embereknek, amit elvettek tőlünk.
És ez a hajtóerő. És mindenekelőtt egy dolgot mutattunk meg. El tudunk érni valamit.
Világos célkitűzésre, világos jövőképre van szükségünk. És ennek érdekében rendületlenül dolgoznunk kell.
És mi megmutattuk, hogy képesek vagyunk rá, meg tudjuk csinálni, és meg is csináljuk. Köszönjük.
Mit tehet most az egyes ember?
Terjed, terjed, terjed, és nem csak az internetes médiaajánlatok, hanem szándékosan offline is.
Ahogyan azt apám, Ivo Sasek 15 éve teszi az S&G hálózat példáján keresztül.
Inspirálhatod az embereket, és azt mondhatod: "Csak add ezt tovább 2-nek, és ha te továbbadod 2-nek, akkor megint 2-nek, és
te megint és megint. Akkor 20 lépés alatt a világ végén leszel.
Rendkívül izgalmas, hogy mire lehet megnyerni az embereket, amikor a digitális kapuk bezárulnak.
Ehhez stratégiai hálózatokra, helyileg szervezett hálózatokra van szükség.
Terjesszétek, terjesszétek, amit csak tudtok - legyen az digitálisan, és ha a gát
továbbra is záródik, offline, amit csak tudtok.
Ezt bárki megteheti.
Küldje el ezt a videót két embernek.