Pad Berlinskog zida 9. novembra 1989. godine ušao je u historiju kao rezultat dugotrajnih mirnih građanskih protesta.
Međutim, savremeni svjedok Michael Wolski opisuje pad Berlinskog zida kao planirani strateški potez snaga iza "dimne zavjese".
Oslanjajući se na vlastita iskustva i temeljito istraživanje, Michael Wolski opisuje namjernu transformaciju
društva od početka Oktobarske revolucije 1917. godine do danas.
Radio je u vanjskoj trgovini NR Njemačke 1980-ih, što mu je omogućilo međunarodne kontakte
na menadžerskom nivou i na Istoku i na Zapadu.
Tako je otkrio nedosljednosti u vezi s pričom o padu Berlinskog zida.
Tokom svojih istraga, Wolski je bio iznenađen kada je otkrio da su odabrani lideri, kako na Zapadu tako i na
Istoku, imali prethodno znanje o padu Berlinskog zida.
Njegovo istraživanje otkrilo je potpuno drugačiju sliku od one koju nas uče udžbenici historije.
Michael Wolski navodi nekoliko događaja koji otkrivaju koordinirane akcije lidera
Istočnog i Zapadnog bloka uoči pada Berlinskog zida.
Događaj 1: Krajem maja 1987. sovjetski predsjednik Mihail Gorbačov i njegov ministar vanjskih poslova Eduard
Ševardnadze zahtijevali su od državnog poglavara NR Njemačke Ericha Honeckera da otvori Zid. Honecker je odbio.
Događaj 2: Četrnaest dana kasnije tadašnji predsjednik SAD-a Ronald Reagan govorio je na zapadnoj strani
Brandenburške kapije i također pozvao na rušenje Zida.
Gospodine Gorbachev, srušite ovaj zid!
Događaj 3: Godine 1989. demontirane su granične utvrde u Mađarskoj, što je olakšalo
građanima DDR-a bijeg na Zapad preko Austrije.
Događaj 4: 9. januara 1990. godine američka korporacija akreditovana pri Ministarstvu vanjske trgovine Istočnog Berlina
otkazala je narudžbu datu Wolskom u decembru 1989. godine.
Ovaj zadatak je bio u pripremi za osnivanje podružnice za distribuciju proizvoda Grupe u NR Njemačkoj.
Razlog: Više neće biti GDR-a.
U detaljnom intervjuu , Michael Wolski detaljnije govori o "padu Zida", otkrivajući planirani pristup s
skrivenim interesima s obje strane vodstva, istoka i zapada.
Wolski također objašnjava kako su mirne demonstracije promovirane i iskorištavane od strane sovjetskih i zapadnih tajnih službi.
Razlog: DDR je dospio do tačke neupravljivosti i ekonomskog kolapsa.
Bilo je očigledno da planska socijalistička ekonomija nije funkcionirala.
Zbog brzog propadanja DDR-a, sile iza kulisa bile su primorane promijeniti svoju strategiju. Ali koje su to sile?
Slušajte Michaela Wolskog:
"Desio se Oktobarski revolucija 1917. godine, a pojavilo se nekoliko knjiga, posebno iz Sjedinjenih Američkih
Država, koje detaljno opisuju vezu između Wall Streeta i boljševičke revolucije, na primjer Anthonyja Suttona."
Također je opisano kako su Trotsky i Lenin, opremljeni finansijskim sredstvima – jedan od osnivača
Federalnih rezervi, a drugi od njemačke Abwehr – otputovali u Petrograd kako bi tamo potaknuli revoluciju.
Neki, jer su zemlju vidjeli kao zrelu za preuzimanje, naime američki bankari, kako bi, da
tako kažemo, stavili zemlju pod svoje okrilje.
"I u to vrijeme Amerikanci su doveli čovjeka koji je već poznavao Lenjina i sklopili s njim
prve sporazume. Taj čovjek bio je Armand Hammer."
I sve do svoje smrti 1990. godine, neposredno prije smrti, bio je veza između američkog kapitala i Politbiroa.
I svi ti veliki uvozni projekti Sovjetskog Saveza, koji su uključivali tvornice, hidroelektrane, ali i sporazum
"Land and Lease" tokom Drugog svjetskog rata, sklopljeni su pod njegovim pokroviteljstvom, da tako kažemo.
Oh, i usput, Armand Hammer je tokom godina bio milijarder.
Njegov otac je bio osnivač Komunističke partije, suosnivač Komunističke partije Sjedinjenih Američkih Država.
I, naravno, bio je i dobitnik Ordena Lenjina.
br] Dragi gledaoci: Morate to na trenutak shvatiti.
Bankari koji su osnovali Federalne rezerve 1913. godine finansirali su Oktobarsku revoluciju
četiri godine kasnije i osnivanje SSSR-a 1922. godine.
Rezultat je bio masivan val preraspodjele ruske imovine u ruke sumnjivih američkih bankara!
Prvo su Sovjeti eksproprisali plemstvo, crkvu, buržoaziju i visokorangirane zvaničnike.
Time su stvorili ono što je poznato kao javno vlasništvo, platili kamate američkim bankarima i
sklopili ugovore s tim bankarima za industrijalizaciju.
Sovjetska državna banka tada je pripadala Rotschildu, kao što i danas pripada.
Wolski sažima period od Oktobarske revolucije do pada Berlinskog zida na sljedeći način:
"Niko ne bi pomislio da su ovi ruski komunisti na kraju finansirani od Zapada u početnoj fazi i kasnije kontrolisani."
To je također razlog zašto mnogi ljudi ne mogu shvatiti da je Sovjetski Savez rasformirao vlastiti sistem.
Kada je socijalizam, predvođen Sovjetskim Savezom i zemljama Istočnog bloka poput Njemačke Demokratske Republike,
postao ukočen i stagnirajući, bila je potrebna promjena sistema.
Da su predugo čekali, sistem bi se nekontrolisano urušio.
Samo kontroliranim kolapsom i suosjećajnim novim početkom s novim licima sile iza kulisa su uspjele održati kontrolu.
Nakon pada Berlinskog zida, Sovjetski Savez je raspušten 1991. godine.
Ova kontrolirana promjena strategije sila iza kulisa pripremljena je na Institutu za sistemsku analizu u Beču, gdje
tajne službe iz Istoka i Zapada od 1972. godine rade zajedno.
Tamo je planirano raspadanje Sovjetskog Saveza i, s njim, cijelog Istočnog bloka.
Ovaj institut je obučio odabrane mlade mlađe menadžere za period nakon pada Berlinskog zida.
"Još jedna stvar je da je, kako bi se bavili Sovjetskim Savezom, blizu Beča osnovan zajednički institut s
Amerikancima, gdje su od 1982. godine nadalje obučavali političko osoblje za eru nakon perestrojke."
To znači da postoje imena poput Chubaisa, Wechselberga, Arwen i tako dalje, koji su tamo školovani, a zatim, na kraju perestrojke,
bili uključeni u privatizaciju javne i državne imovine.
I tako su postali milijarderi ili oligarhi o kojima govorimo.
"I oligarsi sa Zapada, finansijski oligarsi, također su bili uključeni.
I oni su odabrali najkvalitetnije dijelove u industriji sirovina.
A Khodorkovsky je jedan takav primjer, Abramovich je drugi, koji su primali zajmove od Zapada, kojima su
od 1988. godine davana zajamčena obećanja o kreditima.
Moći iza kulisa su se stoga služile odabranim mladim ambicioznicima koji su bili obučeni na Bečkom institutu.
Uz pomoć zapadnih finansijera uspjeli su prisvojiti nacionalno bogatstvo Sovjetskog Saveza.
Ljudi poput Romana Abramoviča uspjeli su pretvoriti 100 miliona dolara u zapanjujuću dobit od 13,5 milijardi
dolara kroz preraspodjelu nacionalnog bogatstva u Rusiji.
"A ono što smo tada doživjeli bilo je da je iz toga nastala oligarhijska kasta, a Politburo i
stranka, sa svim svojim strukturama, odjednom su nestali."
I klasna borba koju smo tada imali mutirala je u klimatsku borbu.
A čime su nas bombardirali do 1990. u Istočnom bloku bila je radnička klasa, klasna borba, proletarci svih
zemalja ujedinite se – sve prazne fraze koje su sada zamijenjene drugim praznim frazama.
Privremeni zaključak: Pad Berlinskog zida i raspad Sovjetskog Saveza bili su pažljivo planirani i izvedeni namjernom kontrolom.
Bečki institut je pružio stručnost, tj. novu ideologiju o oskudnim resursima i zaštiti klime, a glavne banke su osigurale novac.
Ovo prisvajanje javnih sredstava u džepove nekolicine traje i danas.
Samo su se slogani promijenili. Klasna borba je postala borba za klimu.
Prema Wolskom u ovom intervjuu, iste grupe ljudi ponovo imaju koristi od mnogih mjera poduzetih iz razloga zaštite klime.
"Da, i to nas dovodi do ciljeva koji su postavljeni u Sovjetskom Savezu 1966. godine."
Prvi cilj je bio dopustiti Zapadu da u to izraste.
A drugi cilj je bio zaraditi novac na klimi. To se i dogodilo.
"Dakle, sada govorimo o ovim porezima na CO2, novim sistemima grijanja – 40% ljudi u Njemačkoj posjeduje vlastite domove, i ne
znam koliko će ih moći priuštiti novi sistem grijanja – a onda će tamo vjerovatno biti poznate kompanije poput
Black Rocka i sličnih i reći: u redu, kupit ćemo to iz stečajne mase, na aukciji ovrhe."
Zaključak: Ukratko, može se reći da krugovi visoke finansije iza dimne zavjese povećavaju svoje
bogatstvo i utjecaj sa svakim historijskim previranjem.
Gledano objektivno, istaknuti događaji poput Oktobarske revolucije, pojave sistema klasne borbe i raspada
Istočnog bloka pokazuju se kao poslovni model i koraci ka uspostavljanju globalnog totalitarnog režima.
Danas se, pod izgovorom takozvane "borbe za klimu ili zaštite klime", provodi ista agenda.
Zaštita okoliša je hitno potrebna, ali se ne može očekivati od onih koji profitiraju od ovih kriza.
Zbog ličnog angažmana sve više ljudi se informiše o takvim pitanjima.
Magla se diže i vaga se naginje.