Berliinin muurin murtuminen 9. marraskuuta 1989 jäi historiankirjoihin pitkään kestäneiden
rauhanomaisten kansalaisprotestien tuloksena.
Aikalaistodistaja Michael Wolski kuvaa kuitenkin muurin murtumista suunnitelluksi strategiseksi
siirroksi, jonka takana olevat joukot tekivät "savuverhon".
Omiin kokemuksiinsa ja perusteelliseen tutkimukseensa perustuen Michael Wolski kuvaa yhteiskunnan kohdennettua muutosta
lokakuun vallankumouksen alusta vuonna 1917 tähän päivään.
Hän työskenteli DDR:n ulkomaankaupassa 1980-luvulla, ja hänellä oli siten kansainvälisiä
yhteyksiä itä- ja länsimaiden johtotasoille.
Hän törmäsi epäjohdonmukaisuuksiin Berliinin muurin kaatumistarinassa.
Tutkimustensa aikana Wolski havaitsi yllättäen, että valitut johtajat sekä lännessä että
idässä tiesivät muurin murtumisesta etukäteen.
Hänen tutkimuksensa paljasti aivan toisenlaisen kuvan kuin mitä historiankirjat meille opettavat.
Michael Wolski mainitsee useita tapahtumia, jotka paljastavat, että itäblokin ja länsiblokin
johtopiirit toimivat koordinoidusti muurin murtumisen jälkeen.
Tapahtuma 1: Toukokuun 1987 lopussa Neuvostoliiton presidentti Mihail Gorbatshov ja hänen ulkoministerinsä Eduard
Shevardnadze vaativat DDR:n valtionpäämiestä Erich Honeckeria avaamaan muurin. Honecker kieltäytyi.
Tapahtuma 2: 14 päivää myöhemmin Yhdysvaltain silloinen presidentti Ronald Reagan puhui Brandenburgin
portin länsipuolella ja vaati myös muurin kaatamista.
"Herra Gorbatshov, repikää tämä muuri alas!".
Tapahtuma 3: Vuonna 1989 Unkarin rajavallit purettiin, mikä helpotti DDR:n kansalaisten pakenemista länteen Itävallan kautta.
Tapahtuma 4: Tammikuun 9. päivänä 1990 Itä-Berliinin ulkomaankauppaministeriön akkreditoima yhdysvaltalainen
yritys keskeytti Wolskille joulukuussa 1989 tehdyn tilauksen.
Tilauksen tarkoituksena oli valmistella tytäryhtiön perustamista konsernin tuotteiden myyntiä varten DDR:ssä.
Syy: DDR:ää ei enää ole.
Laajassa haastattelussa Michael Wolski kertoo "muurin murtumisesta" vielä monia yksityiskohtia, jotka
paljastavat suunnitelmallisen lähestymistavan, johon liittyy idän ja lännen johtajien piilotettuja intressejä.
Wolski selittää myös, miten Neuvostoliiton ja länsimaiden salaiset palvelut edistivät ja
hyödynsivät rauhanomaisia mielenosoituksia.
Syy: DDR oli saavuttanut hallitsemattomuuden ja taloudellisen romahduksen rajat.
Oli selvää, että sosialistinen suunnitelmatalous ei toiminut.
DDR:n nopean rappion vuoksi taustavoimien oli pakko muuttaa strategiaansa. Mutta mitä voimia nämä voimat ovat?
Kuuntele Michael Wolskia:
"Lokakuun vallankumous oli vuonna 1917, ja sillä välin on ilmestynyt useita kirjoja, erityisesti Yhdysvalloissa, joissa
Wall Streetin ja bolsevikkivallankumouksen välistä yhteyttä on kuvattu hyvin yksityiskohtaisesti,
tässä esimerkiksi Anthony Suttonin kirjoittamana.
Ja siinä kuvattiin myös, miten Trotski ja Lenin matkustivat Petrogradiin taloudellisten varojen kanssa, joista toisen olivat
antaneet Federal Reserven perustajat ja toisen Saksan puolustusvoimat, jotta he
voisivat aloittaa vallankumouksen siellä.
Jotkut heistä, eli Yhdysvaltain pankkiirit, näkivät maan olevan valmis kaatumaan
saadakseen maan niin sanotusti siipiensä suojaan."
"Ja niinpä amerikkalaiset perustivat tuolloin miehen, joka jo tunsi Leninin, joka teki ensimmäiset
sopimukset Leninin kanssa, se oli Armand Hammer.
Ja hän oli Yhdysvaltain pääkaupungin yhteyshenkilönä politbyroon aina kuolemaansa saakka vuonna 1990, vähän ennen kuolemaansa.
Ja kaikki nämä Neuvostoliiton suuret tuontihankkeet, jotka koskivat tehtaita, vesivoimaloita, mutta myös
toisen maailmansodan aikainen "Land and Lease" -sopimus tehtiin niin sanotusti hänen suojeluksessaan.
Armand Hammer on muuten ollut vuosien varrella miljardööri.
Hänen isänsä oli kommunistisen puolueen perustaja, Yhdysvaltain kommunistisen puolueen perustaja.
Ja tietysti hän sai myös Leninin ritarikunnan kunniamerkin."
br] Rakkaat katsojat: Sinun on annettava tuon sulaa suussasi.
Pankkiirit, jotka perustivat Yhdysvaltain keskuspankin vuonna 1913, rahoittivat lokakuun vallankumouksen neljä
vuotta myöhemmin ja Neuvostoliiton perustamisen vuonna 1922.
Tuloksena oli valtava venäläisten varojen uudelleenjakoaalto epäilyttävien yhdysvaltalaisten pankkiirien käsiin!
Ensin Neuvostoliitto pakkolunasti aateliston, kirkon, porvariston ja korkeat virkamiehet.
He käyttivät tätä niin sanotun kansallisen omaisuuden luomiseen, maksoivat korkoa yhdysvaltalaisille pankkiireille ja tekivät
näiden pankkiirien kanssa teollistamista koskevia sopimuksia.
Neuvostoliiton valtionpankki kuului Rothschildille silloin, kuten nykyäänkin.
Wolski tiivistää lokakuun vallankumouksen ja Berliinin muurin murtumisen välisen ajanjakson seuraavasti:
"Kukaan ei olisi uskonut, että näitä venäläisiä kommunisteja rahoitettiin viime kädessä lännestä
alkuvaiheessa ja että heitä valvottiin myöhemmin.
Se on myös syy siihen, miksi monet ihmiset eivät voi uskoa, että Neuvostoliitto purki oman järjestelmänsä."
Kun sosialismi, jonka johtajana oli Neuvostoliitto ja itäblokin maat, kuten DDR,
jähmettyivät ja pysähtyivät, järjestelmää oli muutettava.
Jos olisimme odottaneet liian kauan, järjestelmä olisi romahtanut hallitsemattomasti.
Vain hallitun romahduksen ja sympaattisen uuden alun kautta uusilla kasvoilla taustavoimat pystyivät säilyttämään hallinnan.
Berliinin muurin murtumisen jälkeen Neuvostoliitto hajosi vuonna 1991.
Tämä taustavoimien hallittu strategian muutos valmisteltiin Wienissä sijaitsevassa systeemianalyysi-instituutissa,
jossa idän ja lännen salaiset palvelut ovat työskennelleet yhdessä vuodesta 1972 lähtien.
Siellä suunniteltiin Neuvostoliiton ja siten koko itäblokin tuhoamista.
Tämä instituutti koulutti valittuja nuoria kaadereita Berliinin muurin murtumisen jälkeistä aikaa varten.
"Ja toinen seikka on se, että Wienin lähelle perustettiin amerikkalaisten kanssa yhteinen instituutti Neuvostoliiton
likvidoimiseksi, jossa koulutettiin poliittista henkilökuntaa perestroikan jälkeistä aikaa varten vuodesta 1982 lähtien.
Toisin sanoen on nimiä kuten Tšubais, Wechselberg, Arwen ja niin edelleen, jotka saivat siellä koulutuksen ja jotka
sitten perestroikan lopussa osallistuivat julkisen omaisuuden, valtion omaisuuden, yksityistämiseen.
Ja nämä ovat miljardöörejä tai oligarkkeja, joista me puhumme."
"Myös lännen oligarkit, rahoitusoligarkit, olivat mukana.
Ja he olivat poimineet fileepalat raaka-aineteollisuudessa.
Ja Hodorkovski on tällainen esimerkki, Abramovitš on tällainen esimerkki, jotka ovat saaneet lainoja
lännestä, lainasitoumuksia, vuodesta 1988 lähtien."
Taustavallat käyttivät siis hyväkseen Wienin instituutissa koulutettuja nuoria nousukkaita.
Länsimaisten rahoittajien avustuksella heidät saatiin asemaan, jossa he pystyivät
anastamaan Neuvostoliiton kansallisvarallisuuden.
Roman Abramovitšin kaltaiset miehet pystyivät esimerkiksi Venäjällä jakamaan kansan varallisuuden
uudelleen jakamalla 100 miljoonasta dollarista mielettömät 13,5 miljardin dollarin voitot.
"Ja sitten koimme, että oligarkkikasti nousi esiin ja tämä politbyroo ja puolue kaikkine rakenteineen katosivat kerralla.
Ja luokkataistelu, joka meillä oli silloin, muuttui ilmastotaisteluksi."
"Ja asiat, joilla meitä sumutetaan, vuoteen 1990 asti itäblokissa sitä kutsuttiin työväenluokan puolueeksi, luokkataisteluksi,
kaikkien maiden proletaarit yhdistykööt, kaikki tällaisia tyhjiä sanoja, jotka on nyt korvattu muilla tyhjillä sanoilla."
Väliaikainen johtopäätös: Berliinin muurin murtuminen ja Neuvostoliiton hajoaminen suunniteltiin ja
toteutettiin siis huolellisesti kohdennetun valvonnan avulla.
Wienin instituutti toimitti asiantuntemuksen, eli uuden ideologian niukoista resursseista ja
ilmastonsuojelusta, ja suuret pankit toimittivat rahaa.
Kansallisen vaurauden anastaminen harvojen taskuihin jatkuu edelleen.
Vain iskulauseet ovat muuttuneet. Luokkataistelusta on tullut taistelu ilmaston puolesta.
Haastattelussa Wolski toteaa, että samat ihmisryhmät hyötyvät monista ilmastonsuojelutoimista.
"Niin, ja tämä vie meidät tavoitteisiin, jotka asetettiin Neuvostoliitossa vuonna 1966.
Ensimmäinen tavoite oli antaa lännen kasvaa siihen. .
Toinen tavoite oli ansaita rahaa ilmastolla. Ja niin tapahtui."
"Joten nyt nämä CO2-verot, uudet lämmitysjärjestelmät - 40 prosenttia ihmisistä Saksassa omistaa oman kodin, enkä tiedä,
kuinka monella heistä on varaa uuteen lämmitysjärjestelmään - ja sitten kuuluisat Black Rocks ja vastaavat yritykset
todennäköisesti seisovat siinä ja sanovat, että okei, sitten me ostamme sen konkurssipesältä, pakkomyynnistä."
Johtopäätös: Yhteenvetona voidaan todeta, että savuverhon takana olevat korkean rahoituksen piirit laajentavat varallisuuttaan
ja vaikutusvaltaansa jokaisen historiallisen mullistuksen myötä.
Pinnalliset tapahtumat, kuten lokakuun vallankumous, luokkataistelujärjestelmän syntyminen ja itäblokin
romahtaminen, osoittautuvat liiketoimintamalliksi ja askeleiksi kohti maailmanlaajuisen totalitaarisen hallinnon perustamista.
Nykyään samaa ohjelmaa ajetaan niin sanotun "ilmastotaistelun tai ilmastonsuojelun" varjolla.
Ympäristönsuojelua tarvitaan kipeästi, mutta sitä ei voida odottaa näiltä kriisin hyötyjiltä.
Yhä useammat ihmiset saavat tietää tällaisista yhteyksistä, koska ne vaikuttavat heihin henkilökohtaisesti.
Sumuseinämä hälvenee ja vaaka kallistuu.