Pad Berlinskog zida 9. studenog 1989. ušao je u povijest kao rezultat dugotrajnih mirnih građanskih prosvjeda.
Međutim, suvremeni svjedok Michael Wolski opisuje pad Zida kao planirani strateški potez snaga iza "dimne zavjese".
Oslanjajući se na vlastita iskustva i temeljito istraživanje, Michael Wolski opisuje namjernu transformaciju
društva od početka Oktobarske revolucije 1917. do danas.
Radio je u vanjskoj trgovini NR Njemačke 1980-ih, što mu je omogućilo međunarodne kontakte
na menadžerskoj razini i na Istoku i na Zapadu.
Tako je otkrio nedosljednosti u vezi s pričom o padu Berlinskog zida.
Tijekom svojih istraživanja Wolski je bio iznenađen kad je otkrio da su odabrani čelnici, i na
Zapadu i na Istoku, unaprijed znali za pad Zida.
Njegovo istraživanje otkrilo je potpuno drugačiju sliku od one koju nas uče povijesne knjige.
Michael Wolski navodi nekoliko događaja koji otkrivaju koordinirane akcije vođa Istočnog
i Zapadnog bloka uoči pada Berlinskog zida.
Događaj 1: Krajem svibnja 1987. sovjetski predsjednik Mihail Gorbačov i njegov ministar vanjskih poslova Eduard
Ševardnadze zahtijevali su od državnog poglavara NR Njemačke Ericha Honeckera da otvori Zid. Honecker je odbio.
Događaj 2: Četrnaest dana kasnije tadašnji američki predsjednik Ronald Reagan govorio je na zapadnoj
strani Brandenburške vrata i također pozvao na pad Zida.
Gospodine Gorbachev, srušite ovaj zid!
Događaj 3: Godine 1989. demontirane su granične utvrde u Mađarskoj, što je olakšalo
građanima DDR-a bijeg na Zapad preko Austrije.
Događaj 4: 9. siječnja 1990. američka korporacija akreditirana pri Ministarstvu vanjske trgovine Istočnog Berlina
otkazala je narudžbu koju je u prosincu 1989. dala Wolskom.
Ovaj je zadatak bio priprema za osnivanje podružnice za distribuciju proizvoda Grupe u DDR-u.
Razlog: Neće više biti GDR-a.
U detaljnom intervjuu Michael Wolski detaljnije govori o "padu Zida", otkrivajući planirani pristup s
skrivenim interesima s obje strane vodstva, istoka i zapada.
Wolski također objašnjava kako su mirne demonstracije promovirane i iskorištavane od strane sovjetskih i zapadnih tajnih službi.
Razlog: DDR je dospio do točke neupravljivosti i gospodarskog kolapsa.
Bilo je očito da socijalističko planirano gospodarstvo nije funkcioniralo.
Zbog brzog propadanja DDR-a, sile iza kulisa bile su prisiljene promijeniti svoju strategiju. Ali koje su to sile?
Slušajte Michaela Wolskog:
"U listopadu 1917. dogodila se Oktobarska revolucija, a pojavilo se nekoliko knjiga, osobito iz Sjedinjenih Država,
koje detaljno opisuju vezu između Wall Streeta i boljševičke revolucije, na primjer Anthonyja Suttona."
Također je opisano kako su Trotsky i Lenin, od kojih je jedan bio financiran od osnivača Federalnih rezervi, a drugi od njemačke
Abwehr, otputovali u Petrograd kako bi potaknuli tamo revoluciju.
Neki, jer su zemlju vidjeli kao zrelu za preuzimanje, naime američki bankari, kako bi, da
tako kažemo, stavili zemlju pod svoje okrilje.
"I u to su vrijeme Amerikanci doveli čovjeka koji je već poznavao Lenjina i sklopili s njim
prve sporazume. Taj je čovjek bio Armand Hammer."
I sve do svoje smrti 1990. godine, neposredno prije nje, bio je veza između američkog kapitala i Politburoa.
I svi ti veliki uvozni projekti Sovjetskog Saveza, uključujući tvornice, hidroelektrane, ali i sporazum "Land and
Lease" tijekom Drugog svjetskog rata, sklopljeni su pod njegovim pokroviteljstvom, da tako kažemo.
Oh, i usput, Armand Hammer je tijekom godina bio milijarder.
Njegov otac je bio osnivač Komunističke partije, suosnivač Komunističke partije Sjedinjenih Američkih Država.
I, naravno, bio je i dobitnik Ordena Lenjina.
br] Dragi gledatelji: Morate to na trenutak upiti.
Bankari koji su 1913. osnovali Federalne rezerve četiri godine kasnije financirali su
Oktobarsku revoluciju, a 1922. osnivanje SSSR-a.
Rezultat je bio masivan val preraspodjele ruske imovine u ruke sumnjivih američkih banaka!
Prvo su Sovjeti eksproprirali plemstvo, crkvu, buržoaziju i visoke dužnosnike.
Time su stvorili ono što je poznato kao javno vlasništvo, platili kamate američkim bankarima i
sklopili ugovore s tim bankarima za industrijalizaciju.
Sovjetska državna banka tada je pripadala Rotschildu, kao što mu i danas pripada.
Wolski sažima razdoblje od Oktobarske revolucije do pada Berlinskog zida na sljedeći način:
Nitko ne bi pomislio da su ti ruski komunisti u početnoj fazi zapravo financirani od Zapada i kasnije kontrolirani.
To je također razlog zašto mnogi ljudi ne mogu shvatiti da je Sovjetski Savez raspustio vlastiti sustav.
Kad je socijalizam, predvođen Sovjetskim Savezom i zemljama Istočnog bloka poput Njemačke Demokratske Republike,
postao ukočen i stagnantan, bila je potrebna promjena sustava.
Da su predugo čekali, sustav bi se nekontrolirano urušio.
Samo kontroliranim slomom i suosjećajnim novim početkom s novim licima sile iza kulisa uspjele su zadržati kontrolu.
Nakon pada Berlinskog zida, Sovjetski Savez je raspušten 1991. godine.
Ova kontrolirana promjena strategije moći iza kulisa pripremljena je na Institutu za sistemske analize u Beču, gdje
tajne službe iz Istoka i Zapada surađuju od 1972. godine.
Tamo je planirano raspadanje Sovjetskog Saveza i, s njim, cijelog Istočnog bloka.
Ovaj je institut obučio odabrane mlade mlađe menadžere za razdoblje nakon pada Berlinskog zida.
"Još jedna stvar je da je, kako bi se bavili Sovjetskim Savezom, blizu Beča osnovan zajednički institut s
Amerikancima, gdje su od 1982. nadalje obučavali političko osoblje za razdoblje nakon perestrojke."
To znači da postoje imena poput Chubaisa, Wechselberga, Arwen i tako dalje, koji su tamo školovani, a zatim su na kraju
perestrojke sudjelovali u privatizaciji javne i državne imovine.
I tako su postali milijarderi ili oligarhi o kojima govorimo.
"I oligarsi sa Zapada, financijski oligarsi, također su bili uključeni.
I oni su odabrali najkvalitetnije dijelove u industriji sirovina.
A Khodorkovsky je jedan takav primjer, Abramovich je drugi primjer, koji su primali zajmove od Zapada,
kojima su od 1988. godine odobrena zajamčena sredstva.
Moćnici iza kulisa su tako iskoristili odabrane mlade upadnike koji su bili obučeni na Bečkom institutu.
Uz pomoć zapadnih financijera uspjeli su prisvojiti nacionalno bogatstvo Sovjetskog Saveza.
Ljudi poput Romana Abramoviča uspjeli su pretvoriti 100 milijuna dolara u zapanjujuću dobit od 13,5 milijardi
dolara putem preraspodjele nacionalnog bogatstva u Rusiji.
"A ono što smo tada doživjeli bilo je da je iz toga proizašla oligarhijska kasta, a Politburo i
stranka, sa svim svojim strukturama, odjednom su nestali."
A klasna borba koju smo tada imali mutirala je u klimatsku borbu.
A čime su nas bombardirali do 1990. u Istočnom bloku bila je radnička klasa, klasna borba, proletarci svih
zemalja ujedinite se – sve prazne fraze koje su sada zamijenjene drugim praznim frazama.
Privremeni zaključak: Pad Berlinskog zida i raspad Sovjetskog Saveza bili su pažljivo planirani i izvedeni namjernom kontrolom.
Bečki institut je osigurao stručnost, tj. novu ideologiju o oskudnim resursima i
zaštiti klime, a glavne banke su osigurale novac.
Ovo prisvajanje javne imovine u džepove nekolicine traje i danas.
Samo su se slogani promijenili. Klasna borba je postala borba za klimu.
Prema Wolskom u ovom intervjuu, iste skupine ljudi ponovno imaju koristi od brojnih mjera poduzetih iz razloga zaštite klime.
"Da, i to nas dovodi do ciljeva koji su postavljeni u Sovjetskom Savezu 1966. godine."
Prvi cilj bio je dopustiti Zapadu da u to izraste.
A drugi cilj bio je zaraditi novac na klimatskim promjenama. To se i dogodilo.
"Dakle, sada pričaju o tim porezima na CO2, novim sustavima grijanja – 40% ljudi u Njemačkoj posjeduje vlastite domove, i ne
znam koliko će ih moći priuštiti novi sustav grijanja – a onda će tamo vjerojatno biti poznate tvrtke poput Black Rocka i sličnih
i reći: u redu, kupit ćemo to iz stečajne mase, s dražbe ovrhe."
Zaključak: Ukratko, može se reći da krugovi visoke financije iza dimne zavjese povećavaju svoje
bogatstvo i utjecaj sa svakim povijesnim previranjem.
Gledano objektivno, istaknuti događaji poput Oktobarske revolucije, pojave sustava klasne borbe i raspada
Istočnog bloka pokazuju se kao poslovni model i koraci prema uspostavi globalnog totalitarnog režima.
Danas se pod izlikom takozvane "klimatske borbe ili zaštite klime" provodi ista agenda.
Zaštita okoliša je hitno potrebna, ali se ne može očekivati od onih koji profitiraju od ovih kriza.
Zbog osobnog angažmana sve se više ljudi informira o takvim pitanjima.
Magla se diže i kante se naginju.