Căderea Zidului Berlinului la 9 noiembrie 1989 a intrat în cărțile de istorie ca urmare a
unor proteste civile pașnice de lungă durată.
Cu toate acestea, un martor contemporan, Michael Wolski, descrie căderea Zidului ca fiind o mișcare strategică planificată
de către forțele aflate în spatele unei "perdele de fum".
Pe baza propriei experiențe și a unor cercetări aprofundate, Michael Wolski descrie o transformare țintită a societății de
la începutul Revoluției din Octombrie din 1917 până în prezent.
El a lucrat pentru comerțul exterior al RDG în anii 1980 și, prin urmare, a avut contacte
internaționale la nivel de conducere în Est și în Vest.
El a descoperit inconsecvențe în ceea ce privește povestea căderii Zidului Berlinului.
În cursul cercetărilor sale, Wolski a fost surprins să descopere că anumiți manageri, atât din Vest,
cât și din Est, știau dinainte despre căderea Zidului.
Cercetările sale au dezvăluit o imagine complet diferită de cea pe care ne-o oferă cărțile de istorie.
Michael Wolski menționează mai multe evenimente care dezvăluie o abordare coordonată a căderii Zidului de către cercurile
de conducere ale Blocului de Est și ale Blocului de Vest.
Evenimentul 1: La sfârșitul lunii mai 1987, președintele Uniunii Sovietice, Mihail Gorbaciov, și ministrul său de
externe, Eduard Șevardnadze, i-au cerut șefului de stat al RDG, Erich Honecker, să deschidă Zidul. Honecker a refuzat.
Evenimentul 2: 14 zile mai târziu, președintele de atunci al SUA, Ronald Reagan, a vorbit pe partea de vest a
Porții Brandenburg și a cerut, de asemenea, căderea Zidului.
"Domnule Gorbaciov, dărâmați acest zid!".
Evenimentul 3: În 1989, fortificațiile de la granița cu Ungaria au fost desființate, facilitând
astfel fuga cetățenilor RDG spre vest prin Austria.
Evenimentul 4: La 9 ianuarie 1990, o societate americană acreditată la Ministerul Comerțului Exterior din Berlinul de
Est a oprit o comandă plasată la Wolski în decembrie 1989.
Această comandă era pregătită pentru înființarea unei filiale pentru vânzarea produselor grupului în RDG.
Motiv: Nu va mai exista RDG.
Într-un interviu amplu , Michael Wolski intră în mult mai multe detalii despre "căderea Zidului", care
dezvăluie o abordare planificată cu interese ascunse ale conducerii din Est și din Vest.
Wolski explică, de asemenea, modul în care demonstrațiile pașnice au fost promovate și instrumentalizate
de serviciile secrete sovietice și occidentale.
Motivul: RDG atinsese limitele neguvernabilității și ale colapsului economic.
Era evident că economia socialistă planificată nu funcționa.
Din cauza declinului rapid al RDG, forțele de fundal au fost nevoite să își schimbe strategia. Dar care sunt aceste forțe?
Ascultați-l pe Michael Wolski:
"A avut loc Revoluția din Octombrie din 1917, iar între timp au apărut mai multe cărți, în special din SUA, în care
legătura dintre Wall Street și Revoluția bolșevică a fost descrisă în detaliu, aici de exemplu de Anthony Sutton.
Și unde a fost descris, de asemenea, modul în care Troțki și Lenin au călătorit la Petrograd cu mijloace financiare, unul
furnizat de fondatorii Federal Reserve și celălalt de forțele de apărare germane, pentru a instiga această revoluție acolo.
Unii pentru că vedeau țara ca fiind gata să se răstoarne, adică bancherii americani,
pentru a o lua sub aripa lor, ca să spun așa."
"Și astfel, în acel moment, americanii au stabilit un om care îl cunoștea deja pe Lenin, care a încheiat
primele contracte cu Lenin, și anume Armand Hammer.
Și până la moartea sa în 1990, cu puțin timp înainte de moartea sa, el a fost legătura capitalei americane cu Politburo.
Și toate aceste proiecte majore de import ale Uniunii Sovietice pentru uzine, centrale hidroelectrice, dar și acordul
"Land and Lease" din timpul celui de-al Doilea Război Mondial au fost încheiate sub egida sa, ca să spun așa.
Oh, și apropo, Armand Hammer a fost miliardar de-a lungul anilor.
Tatăl său a fost fondatorul Partidului Comunist, co-fondatorul Partidului Comunist din SUA.
Și, desigur, a primit și Ordinul Lenin".
br] Dragi telespectatori: Trebuie să lăsați asta să se topească în gură.
Bancherii care au înființat Federal Reserve în 1913 au finanțat Revoluția din Octombrie
patru ani mai târziu și înființarea URSS în 1922.
Rezultatul a fost un val uriaș de redistribuire a activelor rusești în mâinile bancherilor americani dubioși!
Mai întâi, sovieticii au expropriat nobilimea, biserica, burghezia și înalții funcționari.
Aceștia au folosit aceste fonduri pentru a crea așa-numita proprietate națională, au plătit dobânzi bancherilor americani și
au încheiat contracte cu acești bancheri pentru industrializare.
Banca de stat sovietică aparținea atunci, ca și astăzi, lui Rothschild.
Wolski rezumă perioada de la Revoluția din Octombrie până la căderea Zidului Berlinului după cum urmează:
"Nimeni nu ar fi crezut că acești comuniști ruși au fost în cele din urmă finanțați din Occident
în faza de început și au fost ulterior controlați.
Acesta este și motivul pentru care mulți oameni nu pot crede că Uniunea Sovietică și-a desființat propriul sistem."
Când socialismul, cu liderul său Uniunea Sovietică și țările din blocul estic, cum ar fi RDG, s-a
osificat și a stagnat, sistemul a trebuit să se schimbe.
Dacă am fi așteptat prea mult, sistemul s-ar fi prăbușit necontrolat.
Doar printr-o prăbușire controlată și un nou început plin de simpatie, cu fețe noi, forțele de fundal puteau păstra controlul.
După căderea Zidului Berlinului, Uniunea Sovietică a fost dizolvată în 1991.
Această schimbare controlată de strategie a puterilor din spate a fost pregătită la Institutul de Analiză a
Sistemelor din Viena, unde serviciile secrete din Est și Vest lucrează împreună din 1972.
Acolo a fost planificată lichidarea Uniunii Sovietice și, prin urmare, a întregului bloc estic.
Acest institut a pregătit cadre tinere selectate pentru perioada de după căderea Zidului Berlinului.
"Și un alt aspect este că, în apropiere de Viena, a fost înființat un institut comun cu americanii pentru lichidarea
Uniunii Sovietice, unde personalul politic a fost apoi instruit pentru perioada post-perestroika începând cu 1982.
Cu alte cuvinte, există nume precum Chubais, Wechselberg, Arwen și așa mai departe, care au fost instruiți acolo și au
fost apoi implicați în privatizarea proprietății publice, a proprietății de stat, la sfârșitul perestroikăi.
Iar aceștia sunt miliardarii sau oligarhii despre care vorbim."
"Și oligarhii din Occident, oligarhii financiari, au fost de asemenea implicați.
Și au ales bucăți de fileu în industria materiilor prime.
Și Hodorkovski este un astfel de exemplu, Abramovici este un astfel de exemplu, care au primit
împrumuturi din Occident, angajamente de împrumut, din 1988"
Astfel, puterile din spate s-au folosit de tinerii debutanți selectați care fuseseră instruiți la Institutul din Viena.
Cu ajutorul finanțatorilor occidentali, aceștia au fost puși în situația de a pune mâna pe bogăția națională a Uniunii Sovietice.
Oameni precum Roman Abramovich au reușit să transforme 100 de milioane de dolari într-un profit nebun de 13,5 miliarde de dolari
prin redistribuirea bogăției populației din Rusia, de exemplu.
"Și ceea ce am experimentat apoi a fost că a apărut casta oligarhilor și acest Politburo și partidul
cu toate structurile sale au dispărut dintr-o dată.
Iar lupta de clasă pe care am avut-o atunci s-a transformat într-o luptă pentru climă."
"Și lucrurile cu care suntem înecați - până în 1990, blocul estic a fost numit partidul clasei muncitoare, lupta de clasă,
proletarii din toate țările uniți-vă, toate aceste cuvinte goale, care acum au fost înlocuite cu alte cuvinte goale."
Concluzie intermediară: Căderea Zidului Berlinului și dizolvarea Uniunii Sovietice au fost astfel atent planificate
și executate prin intermediul controlului direcționat.
Institutul de la Viena a furnizat expertiza, adică noua ideologie a resurselor limitate și a
protecției climei, iar marile bănci au furnizat banii.
Această însușire a bogăției naționale în buzunarele câtorva continuă și astăzi.
Doar sloganurile s-au schimbat. Lupta de clasă a devenit lupta pentru climă.
Potrivit lui Wolski în acest interviu, aceleași grupuri de persoane beneficiază de numeroasele măsuri de protecție a climei.
"Da, și asta ne aduce la obiectivele care au fost stabilite în Uniunea Sovietică în 1966.
Primul obiectiv a fost să lăsăm Occidentul să crească în el.
Iar al doilea obiectiv a fost să câștig bani cu clima. Și asta este ceea ce s-a întâmplat".
"Așa că acum aceste taxe pe CO2, noile sisteme de încălzire - 40% dintre oamenii din Germania dețin propria casă și nu știu câți
dintre ei își vor putea permite un nou sistem de încălzire - și apoi faimoasele Black Rocks și alte companii similare
vor sta probabil acolo și vor spune, bine, atunci le vom cumpăra de la faliment, dintr-o vânzare forțată."
Concluzie: Pentru a rezuma, putem spune că cercurile înaltei finanțe din spatele perdea de fum își
sporesc averea și influența cu fiecare răsturnare istorică.
Evenimentele superficiale precum Revoluția din Octombrie, apariția sistemului luptei de clasă și prăbușirea
Blocului Estic se dovedesc a fi un model de afaceri și pași către instituirea unui regim totalitar global.
Astăzi, aceeași agendă este urmărită sub pretextul așa-numitei "lupte pentru climă sau protecție a climei".
Protecția mediului este urgent necesară, dar nu se poate aștepta de la acești profitori ai crizei.
Pentru că sunt afectați personal, din ce în ce mai mulți oameni află despre aceste tipuri de conexiuni.
Peretele de ceață se risipește și balanța se înclină.