Пад Берлинског зида 9. новембра 1989. године ушао је у историју као резултат продужених мирних грађанских протеста.
Међутим, савремени сведок Мајкл Волски описује пад Берлинског зида као планирани стратешки потез снага иза "димне завесе".
Ослањајући се на своја лична искуства и темељно истраживање, Мајкл Волски описује намерну трансформацију друштва
од почетка Октобарске револуције 1917. године до данас.
Радио је у спољној трговини ГДР-а осамдесетих година, што му је омогућило међународне
контакте на руководећем нивоу и у Истоку и на Западу.
Тако је наишао на недоследности у вези са причом о паду Берлинског зида.
Током својих истраживања, Волски је био изненађен када је открио да су одређени лидери, и на Западу
и на Истоку, унапред знали за пад Берлинског зида.
Његово истраживање открило је потпуно другачију слику од онога што нас уче уџбеници историје.
Мајкл Волски наводи неколико догађаја који откривају координисане акције лидера Источног и
Западног блока у периоду пред пад Берлинског зида.
Догађај 1: Крајем маја 1987. совјетски председник Михаил Горбачов и његов министар спољних послова Едуард
Шеварднадзе затражили су од шефа државе НДР Ериха Хонекера да отвори Берлински зид. Хонекер је одбио.
Догађај 2: Четрнаест дана касније, тадашњи председник САД Роналд Реган говорио је на западној страни
Бранденбуршке капије и такође позвао на пад зида.
Господине Горбачов, срушите овај зид!
Догађај 3: 1989. године руинисане су граничне утврде у Мађарској, што је олакшало
грађанима ГДР-а да побегну на Запад преко Аустрије.
Догађај 4: 9. јануара 1990. године америчка корпорација акредитована при Министарству спољне
трговине Источног Берлина отказала је наруџбину положену код Волског у децембру 1989. године.
Овај задатак је био у припреми за оснивање подружнице за дистрибуцију производа Групе у НДР.
Разлог: Неће више бити ГДР.
У детаљном интервјуу , Мајкл Волски улази у много више детаља о "паду Берлинског зида", који откривају
планирани приступ са скривеним интересима са стране руководства и на Истоку и на Западу.
Волски такође објашњава како су мирне демонстрације промовисане и искоришћаване од стране
совјетских и западних обавештајних агенција.
Разлог: ГДР је достигла тачку невладљивости и економског колапса.
Било је очигледно да социјалистичка планирана економија није функционисала.
Због брзог пада ГДР-а, силе иза кулиса биле су приморане да промене своју стратегију. Али које су то силе?
Слушајте Мајкла Волског:
"Десио се Октобарска револуција 1917. године, и од тада је објављено неколико књига, нарочито из Сједињених
Држава, које у великој мери описују везу између Волстрита и бољшевичке револуције, на пример Антонија Сатона."
Такође је описано како су Троцки и Лењин, снабдевени финансијским средствима – један од оснивача Федералних
резерви, а други од немачке Абвера – отпутовали у Петроград да тамо подстакну револуцију.
Неки, јер су земљу сматрали зрелом за преузимање, наиме амерички банкари, како би, такорећи, довели земљу под своје крило.
"И у то време Американци су ангажовали човека који је већ познавао Лењина и склопили с њим
прве споразуме. Тај човек био је Арман Хамер."
И до своје смрти 1990. године, уочи њене наступања, био је везник између америчког капитала и Политбироа.
И сви ти велики увозни пројекти Совјетског Савеза, који су обухватали фабрике, хидроелектране, али и
споразум "Land and Lease" током Другог светског рата, закључени су под његовом окриљем, такорећи.
Ох, и узгред, Арман Хамер је током година био милијардер.
Његов отац је био оснивач Комунистичке партије, суоснивач Комунистичке партије Сједињених Америчких Држава.
И, наравно, он је такође био добитник Ордена Лењина.
br] Поштовани гледаоци: Морате то на тренутак да схватите.
Банкари који су 1913. године основали Федералне резерве четири године касније финансирали су
Октобарску револуцију и оснивање СССР-а 1922. године.
Резултат је био масиван талас прерасподеле руских средстава у руке сумњивих америчких банкара!
Прво су Совјети експропријали племство, цркву, буржоазију и високорангиране званичнике.
На тај начин су створили оно што је познато као јавна својина, исплатили камате америчким банкарима и
закључили уговоре са тим банкарима о индустријализацији.
Совјетска државна банка тада је припадала Ротшилду, као што и данас припада.
Волски резимира период од Октобарске револуције до пада Берлинског зида на следећи начин:
"Нико не би помислио да су ти руски комунисти у почетној фази били финансирани од Запада, а касније контролисани."
То је такође разлог зашто многи људи не могу да схвате да је Совјетски Савез расформирао сопствени систем.
Када је социјализам, предвођен Совјетским Савезом и земљама Источног блока као што је НДР, постао
остеофиковао и стагнантан, била је неопходна промена система.
Ако би превише чекали, систем би се неконтролисано срушио.
Само контролисаним колапсом и саосећајним новим почеком са новим ликовима силе иза кулиса су успеле да задрже контролу.
Након пада Берлинског зида, Совјетски Савез је распуштен 1991. године.
Ова контролисана промена стратегије моћника иза кулиса припремљена је у Институту за системску анализу у Бечу, где
тајне службе Истока и Запада заједно раде од 1972. године.
Управо тамо је планирано распадање Совјетског Савеза, а самим тим и читавог Источног блока.
Овај институт је обучио одабране младе низокорангиране менаџере за период након пада Берлинског зида.
"И још једна ствар је да је, ради опхођења са Совјетским Савезом, у близини Беча основан заједнички институт са
Американцима, где су од 1982. године па надаље обучавани политички кадрови за период после перестројке."
То значи да постоје имена као што су Чубајс, Вешелберг, Арвен и тако даље, који су тамо обучени и затим, на крају перестројке,
учествовали у приватизацији јавне и државне имовине.
И тако су они постали милијардери или олигарси о којима говоримо.
"И олигарси са Запада, финансијски олигарси, такође су били умешани.
И они су изабрали најквалитетније делове у индустрији сировина.
А Ходорковски је један такав пример, а Абрамович други, који су примали кредите од Запада, за које су
од 1988. године биле дате обавезе за кредитирање.
Силе иза кулиса су тако искористиле одабране младе уздасе који су били обучени на Бечком институту.
Са помоћи западних финансијера, успели су да присвоје национално богатство Совјетског Савеза.
Мушкарци попут Романа Абрамовича успели су да претворе 100 милиона долара у запањујући профит од 13,5 милијарди
долара кроз прерасподелу националног богатства у Русији.
"А оно што смо онда доживели било је да је из тога настала олигархијска каста, а Политбиро и партија,
са свим својим структурама, изненада су нестали."
И класна борба коју смо тада имали мутирала је у климатску борбу.
А са чим смо били бомбардовани до 1990. године у Источном блоку била је партија радничке класе, класна борба,
пролетари свих земаља уједините се – све празне фразе које су сада замењене другим празним фразама.
Привремени закључак: Пад Берлинског зида и распад Совјетског Савеза били су пажљиво
испланирани и изведени кроз намерну контролу.
Бечки институт је обезбедио стручност, односно нову идеологију оскудних ресурса и
заштите климе, а велике банке су обезбедиле новац.
Ово пребацивање јавне имовине у џепове неkolicine људи траје и данас.
Само су слогани променили. Класна борба је постала борба за климу.
Према Вулском у овом интервјуу, исте групе људи поново имају користи од бројних мера предузетих из разлога заштите климе.
"Да, и то нас доводи до циљева који су постављени у Совјетском Савезу 1966. године."
Први циљ је био да се Запад у то увуче.
А други циљ је био да се заради новац од климе. То се и догодило.
"А сада причају о тим порезима на CO2, новим системима за грејање – 40% људи у Немачкој поседује своје куће, и не знам колико ће их
моћи да приушти нови систем за грејање – а онда ће вероватно изаћи познате компаније попут Блек Рокс и сличних и рећи: у
реду, купићемо то из стечајне масе, са аукције принудне продаје."
Закључак: Укратко, може се рећи да кругови високог финансијског капитала иза завесе увећавају своје
богатство и утицај са сваким историјским превирањем.
Погледано објективно, истакнути догађаји као што су Октобарска револуција, појава система класне борбе и распад
Источног блока показују се као пословни модел и кораци ка успостављању глобалног тоталитарног режима.
Данас се, под изговором такозване "борбе за климу или заштите климе", спроводи иста агенда.
Заштита животне средине је хитно потребна, али се не може очекивати од оних који профитирају од ових криза.
Због личног ангажмана, све више људи се информише о таквим питањима.
Магла се диже и ваге се нагињу.