Hvordan hjelper klageorganene for sveitsisk radio og TV med ærekrenkelser og falske uttalelser i mediene?
Vi utforsker dette spørsmålet ved hjelp av et eksempel fra virkeligheten.
Tenk deg at du blir kontaktet av en offentlig medieorganisasjon, for eksempel sveitsisk radio og TV SRF.
Deretter må du i løpet av en dag bestemme deg for om du ønsker å svare på spørsmål til et TV-intervju i programmet 10vor10.
Tema for programmet: Ondsinnede mennesker kommer med alvorlige beskyldninger mot deg, lyver så det renner av dem og
beskylder deg for å desinformere og spre konspirasjonsteorier.
At hele programmet er en løgn for deg fra A-Å, og at du bare kan komme med en liten uttalelse i intervjuet,
kommer tydelig frem allerede i journalistens spørsmål.
Det øker ikke akkurat motivasjonen din til å takke ja.
Kanskje er du på ferie eller har allerede hatt en travel dag på jobben.
Noen ganger skjer det.
Og nå har du bare noen timer på deg til å takke ja til intervjuet eller skrive en uttalelse
som ditt omdømme i befolkningen avhenger av.
Du bør også huske på at alle tidligere uttalelser og motuttalelser fra dette mediet alltid har blitt
kraftig innskrenket, publisert i feil sammenheng eller rett og slett ikke publisert i det hele tatt.
Til slutt bestemmer du deg likevel for å skrive en uttalelse.
Men du kan ikke dy deg for å påpeke overfor kringkasteren at ikke en eneste usensurert uttalelse har blitt publisert hittil.
Og folk bør først rydde opp etter seg selv før de skryter av andre
Nå, to uker senere, vises det annonserte programmet i beste sendetid.
Den inneholder åpenbar feilinformasjon, forvrengninger og direkte løgner.
Du vil også bli stemplet med ærekrenkende og nedsettende uttrykk.
Som forventet er uttalelsen din bare gjengitt på en svært avkortet og forvrengt måte.
Hele programmet er lagt opp på en slik måte at forsvaret ditt drukner fullstendig i alle beskyldningene og bakvaskelsene.
Det er ikke slik det fungerer!
Du bestemmer deg for å sende inn en såkalt "klage" til SRGs ombudsmannskontor, der du også
krever at SRF korrigerer de uriktige opplysningene.
Du vil få en avfeiende forklaring til svar:
Sivilombudsmannen har ingen instruksjonsmyndighet overfor kanalens redaksjon.
En rettelse kunne bare håndheves sivilrettslig.
Hvis du mener at kritikken din er en klage, bør du meddele dette og begrunne hvorfor programmet bryter med
det kringkastingsrettslige rettferdighetsprinsippet.
Greit.
Merkelig, du hadde nettopp sendt inn en fire siders begrunnelse ved hjelp av det offisielle klageskjemaet.
Så etter at du har fylt ut det offisielle skjemaet en gang til og lagt til en triviell skjemasetning, får du nå følgende svar:
Sivilombudsmannens kontor fastholder at hovedpersonen i det aktuelle programmet er en troverdig person, selv
om du nettopp har bevist en håndfull vanntette løgner.
Alle beskyldninger avvises.
Neste mulighet er å klage til Den uavhengige klageinstansen for radio og fjernsyn (UBI).
Etter at du har lagt ut på reisen med et lite håp og sendt to brev til UBI, får du først til svar
at klagen din er videresendt til SRG Legal Service.
Vent litt - SRGs ombudsmannskontor hadde allerede mottatt denne klagen fra deg!
Tålmodighet gir roser.
Fire uker senere vil du motta SRG Legal Services uttalelse til UBI til orientering.
Jussformidlingen står også fortsatt ved de løgnaktige påstandene i det påklagede programmet.
Som bevis anfører han en tvilsom vitneforklaring uten å oppgi adresse.
Dette såkalte vitnet er alt annet enn velvillig innstilt til deg, og venter bare på å ta rotta på deg.
Så nå tror du at du må ta roret selv.
De gjennomfører en spørreundersøkelse blant sine ansatte, som også er berørt av de falske påstandene i SRF-programmet.
Spørsmålet ditt til de ansatte er om hendelsene som påstås i programmet, faktisk har skjedd.
Du vil da få 45 svar, slik jeg har fått her, som tilbakeviser påstandene med vanntette
argumenter og avslører dem som gedigne løgner.
Du sender dem til UBI, som videresender dem til SRG Legal Service.
Og til slutt, syv måneder etter at programmet har blitt sendt, vil UBI holde en offentlig høring som du vil bli invitert til.
Selvsagt takker du ja til invitasjonen.
Men offentlig rådgivning er en prøvelse for deg:
Uten selv å få komme til orde, må man høre på hvordan de åpenbart uriktige påstandene i 10vor10-programmet
begrunnes med alle mulige juridiske krumspring.
Advokaten som leder UBI-panelet, legger til og med frem nye, selvresearchede, men helt absurde argumenter mot deg.
Frem til nå hadde de faktisk trodd at rettssystemet ville stå opp for den parten som hadde blitt utsatt for urett.
Du hadde aldri forventet å oppleve det stikk motsatte.
De få stemmene som taler for din begrunnelse, blir til slutt skutt ned av det
SRF-vennlige "demokratiske" flertallet i UBI-panelet.
Men nederlaget gjør bare vondt en kort stund.
For senere får du vite at selv om du hadde fått medhold i klagen til UBI, ville det sannsynligvis bare ha
resultert i en liten notis på UBIs hjemmeside flere måneder etter at det ærekrenkende programmet ble sendt.
Hvem av de hundrevis av seerne som så dette programmet, ville finne på å sjekke UBIs nettsider
flere måneder senere for å se om programmet var sant?
En rettelse i samme format og på samme tidspunkt som det opprinnelige programmet kan bare fremtvinges ved
å gå til sivilt søksmål, det vil si i retten, noe som krever store investeringer i tid og penger.
I mellomtiden er omdømmet ditt allerede ødelagt uansett.
Som du kan gjette, kjære seer, er dette eksempelet ekte.
Kla.TV har selv opplevd det.
Lenken til den detaljerte ordlyden i Kla.TVs klagebrev til ombudsmannens kontor og UBI finner du under programmet.
Under programmet finner du også de 45 vitneforklaringene som bekrefter fakta i saken.
Og vi er absolutt ikke de eneste som har blitt utsatt for slik urettferdighet.
Den lange veien med en klage med sikte på en rettelse ville - i beste fall - ha resultert i en liten
oppføring på UBI-siden som sannsynligvis ingen ville ha sett.
For å oppsummere: De sveitsiske klageinstansene for radio og TV, som er en del av det sveitsiske rettssystemet,
svikter deg så snart det er alvorlig behov for dem.
Det er som uttrykket "katten biter seg selv i halen".
Man kommer alltid tilbake til utgangspunktet og sitter derfor fast i en ond sirkel.