Hur hjälper klagomålsorganen för schweizisk radio och tv till med ärekränkningar och falska påståenden i media?
Vi undersöker denna fråga med hjälp av ett verkligt exempel.
Tänk dig att du blir kontaktad av en public service-organisation, till exempel schweizisk radio och tv SRF.
Du måste sedan inom en dag bestämma dig för om du vill svara på frågor för en TV-intervju i programmet 10vor10.
Ämnet för programmet: Illasinnade människor riktar allvarliga anklagelser mot dig, ljuger som bara den och anklagar dig
för desinformation och för att sprida konspirationsteorier.
Att hela programmet är en lögn från A-Ö och att man bara kan komma med en liten kommentar i
intervjun framgår redan av journalistens fråga.
Det ökar inte riktigt din motivation att acceptera.
Kanske är du på semester eller har redan haft en hektisk dag på jobbet.
Ibland händer det.
Och nu har du bara några timmar på dig att tacka ja till intervjun eller att skriva ett
uttalande som ditt rykte bland befolkningen beror på.
Ni bör också komma ihåg att alla tidigare uttalanden och motuttalanden från detta medium alltid har
begränsats kraftigt, publicerats i fel sammanhang eller helt enkelt inte publicerats alls.
Till slut bestämmer du dig ändå för att skriva en redogörelse.
Men du kan inte låta bli att påpeka för programföretaget att inte ett enda ocensurerat uttalande har publicerats hittills.
Och vi borde först städa upp på vår egen bakgård innan vi raljerar och rasar över andra
Nu, två veckor senare, visas det annonserade programmet på bästa sändningstid.
Den innehåller uppenbar felinformation, förvrängningar och direkta lögner.
Du kommer också att bli stämplad med ärekränkande och nedsättande termer.
Som väntat återges ert uttalande endast på ett mycket stympat och förvrängt sätt.
Hela programmet är uppbyggt på ett sådant sätt att ditt försvar helt drunknar i alla anklagelser och förtal.
Det är inte så det fungerar!
Du bestämmer dig för att lämna in ett så kallat "klagomål" till SRG:s ombudsmannakontor, där du också
kräver att SRF rättar till den felaktiga informationen.
Du kommer att få en avvisande förklaring till svar:
Ombudsmannens kontor har ingen befogenhet att utfärda instruktioner till kanalens redaktion.
En rättelse kunde endast genomdrivas civilrättsligt.
Om du anser att din kritik är ett klagomål ska detta meddelas, med angivande av skälen till att programmet
strider mot den sändningsrättsliga skälighetsprincipen.
Okej.
Konstigt, du hade precis skickat in en fyra sidor lång motivering med hjälp av det officiella klagomålsformuläret.
Så efter att du har fyllt i det officiella formuläret en andra gång och lagt till en
trivial blankettmening får du nu följande svar:
Ombudsmannens kontor vidhåller att huvudpersonen i det aktuella programmet är en trovärdig person, trots
att du just har bevisat en handfull vattentäta lögner.
Alla anklagelser tillbakavisas.
Nästa alternativ skulle vara att överklaga till den oberoende klagomålsmyndigheten för radio och tv (UBI).
Efter att du med lite hopp i sinnet har skickat två brev till UBI får du först svaret att ditt
klagomål har vidarebefordrats till SRG Legal Service.
Vänta lite - SRG:s ombudsmannakontor hade redan fått detta klagomål från dig!
Tja, tålamod ger rosor.
Fyra veckor senare kommer du att få SRG Legal Service uttalande till UBI för din information.
Rättstjänsten står även fortsättningsvis fast vid de lögnaktiga påståendena i det påtalade programmet.
Som bevis åberopar han ett tvivelaktigt vittnesmål utan att ange någon adress.
Det här så kallade vittnet är allt annat än välvilligt inställt till dig och väntar bara på att få överrumpla dig.
Så nu tror du att du måste ta rodret själv.
De genomför en undersökning bland sina anställda, som också påverkas av de falska påståendena i SRF-programmet.
Din fråga till medarbetarna är om de incidenter som påstås i programmet verkligen har inträffat.
Du kommer då att få 45 svar, som jag har här, som vederlägger påståendena med vattentäta
argument och avslöjar dem som solklara lögner.
Du skickar dem till UBI, som vidarebefordrar dem till SRG Legal Service.
Och slutligen, sju månader efter att programmet har sänts, kommer UBI att hålla ett
offentligt samråd som du kommer att bjudas in till.
Självklart tackar du ja till inbjudan.
Men offentliga rådgivningar är en verklig prövning för dig:
Utan att själv få komma till tals måste man lyssna till hur de uppenbart falska påståendena i programmet
10vor10 rättfärdigas med allehanda juridiska krumbukter.
Advokaten som ansvarar för UBI-panelen lägger till och med fram nya, självundersökta men helt absurda argument mot dig.
Fram till nu hade de faktiskt trott att rättssystemet skulle stå upp för den part som hade drabbats av orättvisa.
Du skulle aldrig ha förväntat dig att uppleva raka motsatsen.
De få röster som stöder din motivering skjuts i slutändan ner av den SRF-vänliga "demokratiska" majoriteten i UBI-panelen.
Men nederlaget gör bara ont under en kort tid.
För senare får du veta att även om ditt klagomål till UBI hade varit framgångsrikt, skulle detta förmodligen bara
ha resulterat i en liten notis på UBI:s hemsida månader efter att det förtalande programmet sändes.
Vem av de hundratals tittare som såg det här programmet skulle komma på tanken att gå in på UBI:s webbplats
flera månader senare för att se om programmet var sant?
En rättelse i samma sändningsformat och vid samma tidpunkt som det ursprungliga programmet kan endast utkrävas
genom civilrättsliga åtgärder, dvs. i domstol, vilket kräver stora investeringar i tid och pengar.
Under tiden är ditt rykte ändå redan förstört.
Som du kan gissa, kära tittare, är det här exemplet verkligt.
Kla.TV har själv upplevt det.
Länken till den detaljerade ordalydelsen i Kla.TV:s brev med klagomål till
ombudsmannens kontor och UBI finns under programmet.
Under programmet hittar du också de 45 vittnesmålen som bekräftar fakta i fallet.
Och vi är verkligen inte de enda som har drabbats av en sådan orättvisa.
Den långa vägen med ett klagomål i syfte att få till stånd en rättelse skulle - i bästa fall - ha resulterat i en liten
notering på UBI-sidan som förmodligen ingen skulle ha sett.
För att sammanfatta: De schweiziska klagomålsbyråerna för radio och TV, som är en del av det schweiziska
rättssystemet, sviker så snart de verkligen behövs.
Det är som uttrycket "katten biter sig själv i svansen".
Man återvänder alltid till startpunkten och fastnar därför i en ond cirkel.