Rezonancija, stvorenje frekvencije
Sve više ljudi pati od zdravstvenih problema poput vrtoglavice, glavobolje, srčane aritmije ili nesanice.
Često se kao uzrok navodi stres.
Sljedeći dokumentarac iz 2012. pokazuje da su takvi simptomi često povezani s potpuno drugačijim, manje poznatim uzrocima.
Film nas vodi na putovanje od našeg stvaranja do 1990-ih, kada je počela ekspanzija bežične komunikacijske tehnologije.
Od tada je čovječanstvo uronjeno u ocean umjetnih frekvencija.
Golim okom planet se čini isti, ali na staničnoj razini to je najveća promjena s kojom se suočava život na Zemlji.
Učinke ne treba podcijeniti!
Kla.TV je za vas preveo ovaj film na njemački i dodao sinkronizaciju.
Znanstvenici, predstavnici industrije, liječnici i oni koji su pogođeni rekli su svoje.
Želimo vam puno unutarnjeg dobitka gledanjem sljedećeg dokumentarca Jamesa
Russella: “REZONANCIJA – Stvorenja frekvencije”!
Jednostavno još ne razumijemo u potpunosti što radimo.
Napokon imamo najavu o tome uzrokuju li mobiteli rak.
Nepoznati znanstvenik upravo će doći do otkrića koje je trebalo promijeniti sve. Zvao se Winfried Otto Schumann.
Od tog dana poučavao je svoje učenike fizici elektriciteta.
Kako područje u području može stvoriti električni napon. I kao rezultat: imamo frekvenciju.
Schumannov razred mučio se da shvati temu.
Da bi im bilo lakše, profesor ih je uputio da zamisle da je Zemlja jedno područje, a ionosfera drugo područje.
Zatim ih je zamolio da izračunaju napon između ovih područja.
Kako ni sam nije imao pojma, Schumann je također počeo računati.
Puls Zemlje, Schumannova rezonancija, iznosio je točno 7,83 herca. Otkriće je bilo zapanjujuće.
Je li Schumannova rezonancija bila samo slična alfa valovima ljudskog mozga? Ne – bilo je identično!
Frekvencija mozga, koja kontrolira našu kreativnost, naš učinak, naš stres, naše strahove i naš
imunološki sustav, nekako se prilagodila frekvenciji planeta.
Puls zemlje postao je puls samog života.
Pa, ako pogledate povijest Zemlje, čini se prilično očiglednim.
Schumannovi valovi su dio ovog planeta od samog početka.
Život se razvija, okružen njima i neizbježno im se prilagođava.
Zapravo, naša osjetljivost na frekvenciju postala je duboko povezana s našom
sposobnošću da uočimo još jedan fenomen na planetu.
Znamo da su pčele osjetljive na magnetska polja. Znamo da u svojim tijelima imaju čestice geomagnetita.
A laboratorijske studije pokazale su da su doista osjetljivi na magnetska polja.
U laboratorijima je dokazano da se načinom na koji pčele grade svoje saće može kontrolirati stvaranjem umjetnog magnetskog
polja, čini se da pčele koriste magnetska polja za orijentaciju.
Osjetljiva ravnoteža života na Zemlji savršeno je ilustrirana ovisnošću o pčelama i njihovom oprašivanju biljaka.
Vjeruje se da bi bez pčela život imao male šanse.
Oprašivanje pomoću insekata potrebno je za gotovo sve što hranu čini zanimljivom:
Dakle, voće, orasi, sve to zahtijeva oprašivanje kukcima, a pčele su najvažnija skupina oprašivača.
Ova vrsta uginuća pčela, također poznata kao poremećaj Colony Collapse Disorder (CCD), utječe na pčelinje zajednice
diljem svijeta, a neke zemlje prijavljuju gubitke do 70%.
Razni razlozi navedeni su kao okidači.
Ali nitko od njih nije mogao uvjerljivo objasniti zašto su se pčele odjednom prestale
vraćati u svoje košnice - uz jednu iznimku:
Senzacionalno istraživanje Jochena Kuhna i njegovog tima.
U jednom eksperimentu liječnik je radio s osam pčelinjih zajednica i u četiri od njih stavio običan DECT telefon.
Znanstvenici su potom pratili hoće li prisutnost DECT telefona utjecati na to hoće li se pčele
vratiti u svoju košnicu. Rezultati su bili zapanjujući.
U košnicama u kojima nisu bili ugrađeni DECT telefoni vratio se broj pčela.
Ali jedva da se ijedna pčela vratila u košnice u kojima je bio DECT telefon.
U jednu od košnica gdje je bio DECT telefon nije se vratila ni jedna pčela.
Da bismo u potpunosti razumjeli test doktora Kuhna, prvo moramo razumjeti kako DECT telefon radi.
Razlog zbog kojeg možete hodati po kući i telefonirati koristeći svoj DECT telefon je taj što bazna stanica
vašeg DECT telefona šalje elektromagnetske valove koji se nazivaju mikrovalovi na vašu slušalicu.
To je potpuno isti način na koji mobilni toranj komunicira s mobilnim telefonom.
DECT telefon je u biti minijaturna verzija tornja za mobitel.
Ako na pčelu utječe ono što dolazi s DECT telefona, sigurno će na nju također utjecati
ono što dolazi s tornja mobilne telefonije.
A uz 4 milijarde korisnika mobitela diljem svijeta, odjednom se pojavio zastrašujući broj tornjeva za mobitele.
Magnetski osjećaj orijentacije pčele omogućuje joj da se orijentira pomoću linija magnetskog polja Zemlje.
Vještina u koju je uložila milijune godina razvoja i finog ugađanja.
Nije li očito da na tako visoku osjetljivost utječu i najmanje promjene u elektromagnetskom okruženju?
Dakle, što znači ova gigantska promjena koja se dogodila gotovo preko noći?
Također, postoje li druge vrste koje imaju ovu osjetljivost na magnetska polja?
Osjetljivost koja ih u konačnici čini ranjivima na frekvencije koje stvaraju ljudi?
Nažalost, otkriće novog proteina zvanog kriptokrom sugerira da sav život ima magnetski smisao.
Otkriveni su u biljkama 1990-ih. Njihova je funkcija apsorbirati plavu svjetlost koja je potrebna za regulaciju rasta.
Od tada se nalaze u kukcima, životinjama, sisavcima, ljudima i pticama.
Kriptokromi su biološke molekule koje se nazivaju proteini.
Stvaraju ih neki od naših gena koji se nazivaju CRY geni.
A molekula kriptokroma zapravo regulira naš cirkadijalni ritam, uključujući i proizvodnju melatonina.
Čini se da neki od kriptokroma imaju funkciju upijanja svjetlosti, kao detektor za cirkadijalni sat.
Oni su stoga ulaz za dnevno-noćni ritam koji izgleda imaju mnoge vrste; Biljke kao i životinje.
Ali 2000. Thorsten Ritz otkrio je još zapanjujuću ulogu kriptokroma.
U nizu pokusa s crvendaćima dokazao je da se njihov osjećaj za orijentaciju ne temelji samo na magnetizmu, već
dolazi izravno iz kriptokromskih stanica smještenih iza oka.
Način na koji je ovo testirao bio je izlaganje ptica radiofrekventnim poljima da vidi hoće li
to doista poremetiti njihov magnetski kompas.
Ispostavilo se da ne samo da je visokofrekventno polje zapravo ometalo migraciju crvendaća, već je to
bio slučaj čak i pri vrlo niskim jakostima polja.
Vrlo je važno i vrlo zanimljivo da čak i vrlo slaba radiofrekvencijska polja utječu na kompas ovih crvendaća.
Ritzovi eksperimenti jasno su pokazali da je kriptokromska ćelija koja se koristi u navigaciji pod ozbiljnim utjecajem
frekvencija koje stvaraju ljudi - čak i na frekvencijama daleko ispod onih koje regulatorno tijelo ICNIRP smatra sigurnima.
Sigurno postoje zdravi znanstveni razlozi za vjerovanje da će magnetska polja, umjetna
magnetska polja, uništiti staništa brojnih vrsta.
Tijekom posljednjih 25 godina različite vrste koje koriste Zemljina magnetska polja
za navigaciju misteriozno su se smanjile:
dramatičan pad 109 vrsta arktičkih ptica selica
5 izumrlih vrsta leptira u Britaniji.
Broj 36 vrsta ptica koje žive na australskim obalama smanjio se za 75%
10% svjetskih vrsta leptira kojima prijeti izumiranje
45% uobičajenih europskih vrsta ptica je smanjeno
50% pad europskih livadskih leptira.
Polovici svih poznatih britanskih leptira prijeti izumiranje
Pčele: pad do 70%
62% migratornih vodenih ptica u Aziji se smanjuje ili izumire
Australske waders: Pad od 80%
Polovica britanskih vrsta pčela: pad do 70%
4 američke vrste pčela: brojčani pad do 98%
Poljske ptice do 79%
1 od 8 vrsta ptica je ugroženo u cijelom svijetu
190 vrsta ptica je u velikom riziku od izumiranja
Koliko se naš okoliš promijenio zbog elektromagnetskih polja?
Tijekom posljednjih 25 godina promijenilo se do neprepoznatljivosti...
To je milijun puta veće u smislu elektromagnetske energije.
Bivša Nacionalna agencija za zaštitu od zračenja rekla je u jednom od svojih dokumenata da procjenjuje da se radijacijsko
okruženje - ako to želite tako nazvati - povećalo mnogo milijuna puta u usporedbi s onim što je
bilo prije 50 godina – nekoliko milijuna puta.
Ovo je ogromna ekološka promjena na Zemlji i potpuno nadjačava sve prirodne signale,
uključujući Schumannove valove s kojima razvili smo se.
"Mjerenje Schumannove rezonancije u ili oko gradova postalo je apsolutno nemoguće.
Elektromagnetsko zagađenje od mobilnih telefona prisililo nas je da provedemo naša mjerenja
na moru.” Citat Dr. Wolfgang Ludwig, fizičar
Ako čovječanstvo ima sposobnost osjetiti magnetska polja, ako ima istu sposobnost kao pčele, ptice i leptiri - znači li to da smo
također podložni frekvencijama koje je stvorio čovjek kao i oni?
Hoće li promjene u našem okruženju utjecati na nas na isti način na koji one utječu na njih?
Kako opisujete elektroosjetljivost?
Elektroosjetljivost je kada ljudi počnu reagirati, njihovo tijelo počne reagirati na elektromagnetska polja.
Općenito govoreći, elektromagnetska polja na koja reagiraju su bežična.
Dakle, to je bežična komunikacija, to je Wi-Fi, to su bežični telefoni, DECT telefoni, mobilni telefoni, mobilni tornjevi.
Svi oni šalju signale koje naše tijelo nikada prije nije iskusilo.
A kad počne utjecati na ljude - kad je počelo utjecati na mene - obično je prvo glava - počnete osjećati bol u glavi.
Mrzim što kažem glavobolja, jer je to bol u vašoj glavi koja nije nalik nijednoj glavobolji koju ste ikada imali.
Većina ljudi žali se na simptome kao što su srčane aritmije, nesanica, glavobolje, smetnje vida,
vrtoglavica, razne vrste abnormalnih senzacija ili neuroza.
Opisuju da opažaju neobične osjećaje u svojim tijelima.
Zapravo, može utjecati i na hormonalni sustav, rad štitnjače. Popis je uistinu beskrajan.
Aspekti organizma koji mu omogućuju otkrivanje elektromagnetskih polja i reagiranje na njih - moglo bi se
reći da se ove riječi koriste u različitim kontekstima.
A ako ga podijelite na "elektroosjetljivo" - moglo bi se reći da je to zapravo odgovor na sam život.
Na primjer, kada ispitujemo organizam kako bismo utvrdili postoji li život, posebno tražimo prisutnost elektriciteta – na primjer,
s elektrokardiogramom , EKG-om i elektroencefalogramom, EEG-om.
Ono što istražujemo je prisutnost elektriciteta iz ovih ciljnih organa, mozga i srca.
A kad to vidimo, to je znak da ima života.
U određenom smislu, elektromagnetska polja su dio samog života na staničnoj razini, moglo
bi se reći da je sav život elektroosjetljiv.
Je li ovo stvarno stanje? Da, apsolutno, to je to.
Trenutačno WHO kaže da je to stvarno i da simptomi mogu biti ozbiljni i onesposobljujući.
Brojke vezane uz elektropreosjetljivost kreću se oko 2-3%.
To su ljudi na čije živote ovo stanje izuzetno utječe.
Ali kao što sam već spomenuo, na staničnoj razini, 100% ljudi reagira na njega.
To znači da su javnozdravstvene posljedice neshvaćanja dovoljno ozbiljno ili neprepoznavanja potencijalno goleme.
A broj ljudi koji pate od blage ili umjerene elektroosjetljivosti vjerojatno je mnogo veći nego što se dosad mislilo.
Uvođenjem mobilnog telefona 1980-ih, bila je potrebna mreža antena.
Od tada su telekomunikacijske tvrtke instalirale preko 5 milijuna jarbola diljem svijeta.
Ponosni na ispunjavanje zraka mikrovalnim frekvencijama, nisu proveli nijednu studiju kako bi bili
sigurni da to neće imati dugoročnih zdravstvenih učinaka.
Izgrađeni su bez prethodnog osiguranja njihove sigurnosti.
Hvala vam na pomoći.
Nije baš ugodno, zar ne?
Da, i tu je cijelo vrijeme, jedna stvar koja je zapanjujuća je da ne prestaje.
Stalno zrači – dolazi s jarbola – ako vidite jarbol, izloženi ste mu.
Iskreno, čak i ako nemate, izloženi ste mu na toj udaljenosti dok prolazi kroz betonske
zidove i slično, malo se priguši, ali samo malo.
Tamo 200 - 300 metara od jarbola, stalno ste mu izloženi.
Kad to možete čuti, to mijenja sve. Da. Što ako biste to mogli vidjeti.
To bi bilo kao da svaki dan vidite smog.
Uz smog umjetno generiranih frekvencija koje nas neprestano okružuju i čija je sigurnost neprovjerena, je
li ikakvo čudo što ljudsko tijelo počinje reagirati?
Bilo je to prije otprilike 10 godina. Bio sam u svojim 30-ima.
U mojoj obitelji dosad nije bilo raka dojke. Imao sam vrlo zdrav način života.
Živio sam uz telefonski stup mnogo godina, tada sedam godina.
Stajao je 100 metara od moje kuće.
Godinama sam imao simptome koji nisu bili povezani s jarbolom jer tada nisam znao ništa o elektroosjetljivosti.
Imala sam vrtoglavice, probleme sa spavanjem, glavobolje, probadajuće bolove u glavi i često sam odlazila liječniku.
Rekli su mi da je stres ili viroza. A onda mi je iznenada dijagnosticiran rak dojke. Bio je to najveći šok u mom životu.
Prvo sam mislio da samo nemam sreće, to sam samo ja. Tada je počelo liječenje.
I tamo sam u bolnici upoznao neke susjede – živio sam u vrlo malom selu.
A upoznala sam i te susjede, mlade žene – ja sam bila najmlađa, tridesetih, ostale su bile u četrdesetima ili ranim pedesetima.
Bilo nas je pet, svi u isto vrijeme unutar šest mjeseci s istom dijagnozom raka dojke.
S toliko mobitela i mobilnih tornjeva i bežičnom industrijom vrijednom više milijardi dolara, nadali biste se da će do sada
postojati neka stroga vladina agencija, neko tijelo koje će se pobrinuti da telekomunikacijska
industrija odašiljao je sigurno i s desne strane.
Netko tko postavlja stroga ograničenja koja štite stanovništvo - netko tko se brine da
ono čemu smo izloženi bude apsolutno sigurno.
Nažalost, ništa od ovoga ne postoji. Ono što mi imamo je ICNIRP.
Oh, ICNIRP je osnovan u Europi prije otprilike 20 godina za proučavanje neionizirajućeg zračenja.
To je Međunarodni odbor za zaštitu od neionizirajućeg zračenja, a njegov je posao pregledati svu objavljenu literaturu i sažeti:
To znanost definitivno kaže.
Ne možete biti izabrani za to. Bit ćete pozvani da postanete član ako ste jedna od preferiranih osoba.
Dakle, uvijek je determiniran industrijskim sektorom, jer tu leže korijeni.
Točno. Dakle, imamo politiku koju su oni postavili, koju je usvojila većina europskih zemalja, a koju
preporučuje sama Europska komisija, uključujući i stručni panel.
Ali te se smjernice temelje na pretpostavkama za koje znamo da imaju uzrok i posljedicu u radiofrekvencijskom zračenju.
Jedini scenarij koji sada postoji u smislu energije koja nas okružuje na toj frekvenciji, kao što je zračenje mobilnih
telefona, mobilnih tornjeva, bežičnih telefona – svih različitih komunikacijskih uređaja koje koristimo
svaki dan – jest isti onaj iz mikrovalnih pećnica.
Ako koristimo dovoljno energije i koncentriramo je na dovoljno malu površinu, onda zagrijavate tkivo, onda
zagrijavate sve što ima određeni sadržaj vode u sebi.
Nijedna od trenutnih smjernica nema veze s kroničnim zdravstvenim problemima ili rakom. Nitko od njih, niti jedan jedini.
Svi su usmjereni na toplinske učinke ili neposredne učinke poput trnjenja kože ili trzanja obrva ili nečeg sličnog.
Nitko ne može utvrditi dugoročnu štetu zdravlju.
Dakle, mislite da je ovo beznačajno ispod 40, besmisleno...
Ovo je beznačajno. Ne postoji namjera zaštite od dugotrajnog oštećenja zdravlja.
ICNIRP je... pa, ICNIRP je potpuno besmislen.
Na primjer, ako želite biti sigurni da nitko ne prekoračuje ograničenje brzine u školi, postavite
ograničenje brzine na 10.000 kilometara na sat.
Tako će se svi držati toga i nitko neće voziti prebrzo.
Možete proći pored škole brzinom od 999 km/h i “limit” će biti zadovoljen.
Savjetodavni odbor trenutno nije osnovan za pregled dokaza u vezi s javnom zaštitom.
Godine 2011. Svjetska zdravstvena organizacija promijenila je klasifikaciju opasnosti mobilnih telefona i klasificirala ih kao
moguće kancerogene za ljude – zbog povećanog rizika od razvoja glioma, vrste tumora mozga povezane
koji su povezani s korištenjem mobilnih telefona.
Što je bio okidač za ovu naglu promjenu statusa?
Bilo je bezbroj studija o mogućim učincima mobilnih telefona na zdravlje.
Neki pokazuju učinak na zdravlje. Neki ne pokazuju niti jednu.
Ali najuvjerljivija studija došla je od Lennarta Hardella.
Vodio je najveći i najpronicljiviji istraživački napor ikada proveden.
Kombinirao je svoj rad s radom drugih iz cijelog svijeta.
Od ranih 1990-ih proučavali su telefonske navike više od 2000 ljudi diljem svijeta.
Ljudi s tumorima kao što su astrocitom i akustični neurom, tumori mozga koji se najviše povezuju s
korištenjem mobilnih telefona zbog njihove blizine zraka.
Rezultati su šokantni. Zaključili su da korištenje mobitela zapravo povećava rizik od tumora na mozgu.
Također su otkrili zašto prethodna istraživanja nisu pokazala nikakve zdravstvene učinke.
Po mom mišljenju, postoji više dokaza da je kancerogena nego samo da je možda kancerogena.
Ali mislim da to na određenoj razini razumijem jer većina karcinoma koji nam dolaze još nije tu.
Ljudi nisu koristili mobitele dovoljno dugo da bi se mogao vidjeti pravi učinak.
Kao i kod drugih karcinogena, potrebno je najmanje deset godina da se vidi učinak izloženosti.
Eksplozija mobilnih telefona počela je tek u kasnim 1990-ima. Stoga je logično da se učinci
tek sada počinju nazirati. Sada vrlo aktualno.
Dakle, što telekomunikacijska industrija radi kako bi zaštitila svoje korisnike od tumora na mozgu?
Pogled na sigurnosne priručnike sugerira da su više zabrinuti za vlastitu zaštitu.
Na stražnjoj strani gotovo svakog mobilnog telefona nalaze se upute o tome koliko ga daleko od tijela trebate držati.
Upute koje su u većini slučajeva potpuno nepraktične.
A što se događa kada telekomunikacijska industrija financira istraživanje štete koju uzrokuje?
I ovo istraživanje zaključuje da postoji utjecaj da korištenje mobilnog telefona igra ulogu u razvoju raka.
Ali oni su skloni zadržati ovo istraživanje za sebe.
Iako epidemiologija jasno pokazuje da korištenje mobilnog telefona povećava rizik od razvoja tumora na mozgu.
Ono što ljudi iz ICNIRP-a trebaju vidjeti je jasan uzrok i posljedicu; kako nastaje,
koji je mehanizam i kako točno nastaje rak.
Može se činiti očiglednim da bi biće koje je tako usklađeno sa Zemljinim frekvencijama i tako osjetljivo na njezino magnetsko
polje prirodno reagiralo na mikrovalove koje je napravio čovjek.
Ali godinama je telekomunikacijska industrija branila svoje postupke postavljajući isto pitanje.
Kako mobilni telefon uzrokuje rak?
Kako se pokazalo, postavili su krivo pitanje.
Kako mobilni telefon sprječava ljudsko tijelo da izliječi rak?
Odgovor je: melatonin.
Opće je prihvaćeno da su stanice slobodnih radikala glavni uzrok ili čimbenik za većinu karcinoma.
Najvažnija obrana našeg tijela protiv ovih slobodnih radikala je njegov najjači antioksidans: melatonin.
Ulazi u krvotok i njegova je zadaća djelovati kao prirodni antioksidans, prirodno sredstvo protiv raka.
Melatonin je vrlo, vrlo moćno sredstvo protiv raka.
Djeluje kao takozvani onkostatik koji vas štiti od raka.
I kontrolira ciklus spavanja i buđenja kako biste se dobro odmorili i dobili pravu dozu melatonina.
To je molekula protiv starenja. Drugim riječima, apsorbira slobodne radikale i jednostavno čini vašu kožu mlađom.
Da, dakle ako imate smanjenu količinu melatonina, tada vaš imunološki sustav slabi.
U početku imate problema sa spavanjem, tj. ne možete zaspati ili ako zaspite, ne možete ponovno zaspati.
Možda imate problema sa srcem jer melatonin također štiti vaše srce.
I puno ste osjetljiviji na bolesti jer vaš imunološki sustav ne radi optimalno.
Ovo su neke stvari koje se događaju kada imate smanjenu razinu melatonina.
I, na primjer, prosječna žena s rakom dojke ima samo jednu desetinu melatonina u usporedbi s normalnom ženom njezine dobi.
A kod ljudi s rakom prostate, imaju manje od polovice melatonina koliko bi trebali imati.
Autistična djeca imaju manje od polovine razine melatonina koju bi trebale imati.
Smanjeni melatonin kod radnika u noćnoj smjeni zbog rada noću i izlaganja svjetlu.
Noću ne proizvode melatonin, za koji se zna da povećava rizik od raka dojke za 50%.
A Međunarodna agencija za istraživanje raka (IARC) postupno je klasificirala rad u noćnim smjenama
kao moguće kancerogen zbog ovog smanjenja melatonina.
Postoje mnoge studije koje pokazuju da ljudi koji rade noćne smjene ili ljudi koji su slijepi
imaju različite stope raka od prosječne populacije.
I većina tih studija podupire stav da nedostatak ili smanjena razina melatonina ima negativan utjecaj na zdravlje.
Budući da se tijelo regenerira samo noću, melatonin se proizvodi samo kada pinealna žlijezda osjeti da nema svjetla.
I što se događa; epifiza je osjetljiva na svjetlost.
Nalazi se točno na mjestu gdje vaš mozak prima signale iz vaših očiju i presijeca se u točki u sredini.
Naziva se suprahijazmatska jezgra.
A veze od tamo idu izravno do epifize da joj kažu je li svjetlost prisutna ili ne.
U isto vrijeme, kada je svjetlost prisutna, dolazi do smetnji sa signalima koje mozak želi poslati našim stanicama da ih popravi.
Dakle, nema smisla da mozak šalje te signale našim stanicama kako bi im rekao da se poprave, dok je broj
poremećaja toliki da one nisu mogle čuti informaciju.
Pa čeka, mozak čeka dok ne padne mrak.
Koje je istraživanje pokazalo da električna polja, magnetska polja ili radio valovi utječu na proizvodnju melatonina?
Da, pa, institut Battelle u Americi puno je radio na ovoj temi od kasnih 1970-ih.
I njegovi znanstvenici, Barry Wilson, Dick Stevens i ti ljudi počeli su razmišljati o tome jer znamo da kada
upalite svjetlo, mozak prestaje proizvoditi melatonin.
Pa su pomislili, pa, možda naši mozgovi ne mogu razlikovati električna polja koja sami umjetno stvaramo i prirodno
svjetlo za koje svi znamo da je prisutno tijekom dana jer jednostavno ne proizvodimo melatonin tijekom dana.
Za to postoje vrlo dobri biološki razlozi.
Stoga su mislili da će ta električna polja potisnuti sintezu melatonina, što bi zauzvrat dovelo do raka,
posebno raka dojke kod žena, jer one više ne bi imale imunološku zaštitu koja je inače prisutna.
Dakle, mozak interpretira radio valove kao svjetlosne valove?
Da, ne možemo ih razlikovati.
Vidljiva svjetlost također ima frekvenciju.
Hipoteza da pinealna žlijezda ne može razlikovati svjetlosne frekvencije od frekvencija koje je stvorio
čovjek zasigurno je dokazana mnoštvom istraživanja.
Genijalnost našeg tijela je sposobnost da se suprotstavi proizvodnji slobodnih radikala proizvodnjom melatonina.
Stvorili smo unutar sebe preciznu ravnotežu, savršen obrambeni sustav.
Našem su tijelu bili potrebni milijuni godina da usavrši ovu tehniku.
Tehnologija stvorena na temelju okruženja u kojem smo evoluirali.
Ali nije li se naš okoliš promijenio u posljednjih nekoliko desetljeća, i to eksponencijalno?
Golim okom svijet izgleda kao da je isti, ali na staničnoj razini to je najveća promjena okoliša koja se dogodila u našem životu.
Očito je da bi takva gigantska promjena neizbježno poremetila tako delikatnu ravnotežu.
A posljedice ako naše tijelo ne proizvodi pravu količinu melatonina mogle bi biti kobne.
Znanstvenici diljem svijeta sada vjeruju da slobodni radikali mogu biti uzrok ili faktor svake poznate bolesti. Ne samo za rak.
Početkom 20. stoljeća dječja leukemija bila je medicinska rijetkost.
Od tada bilježimo samo porast leukemije kod djece.
Svake godine povećava se za oko dva posto.
A to se odnosi i na mnoge druge bolesti: autizam, tumore mozga, rak.
Stope raka u 1910-ima vjerojatno su bile samo upola manje od današnjih.
I mnoge druge bolesti povezuju se kroz studije, kroz znanstvena istraživanja izloženosti elektromagnetskim poljima i
zračenju; ne samo dalekovodi, već i radijska i mikrovalna polja.
Posljednjih 50 godina bili smo uronjeni u ocean elektromagnetskog zračenja. Posvuda nas okružuje.
Nevidljivi, ne možemo ih vidjeti. Ali znamo da postoji.
Svaki put kada koristite svoj mobilni telefon, znate da je tu.
Mi smo genijalan ali složen organizam.
Način na koji naša tijela funkcioniraju nije slučajan niti nešto što se dogodilo preko noći.
Kao i svako drugo živo biće na ovoj planeti, prilagodili smo se okruženju u kojem živimo.
Okolina kojem je od početka vremena imala delikatnu ravnotežu polja i rezonancija.
Ovi fenomeni ne samo da nas okružuju, oni nas čine onim što jesmo.
Stanice u našem tijelu komuniciraju jedna s drugom pomoću svjetlosnih frekvencija; kako naša DNK
koristi elektromagnetske frekvencije za reprodukciju.
U središtu svega ovoga su protoni i elektroni, pozitivno i negativno programirani, koji sav život čine magnetskim.
Mi smo, kao i sav život, opremljeni kriptokromnim stanicama, što nam omogućuje da
opažamo ova polja na načine koje jedva razumijemo.
Mi smo bića frekvencije, elektriciteta, svjetlosti i magnetizma.
I bili su potrebni milijuni godina da to postanemo; proces koji je započeo s prvom ćelijom.
Iako smo prihvatili bežičnu tehnologiju i uključili je u svoj svakodnevni život, naša
je tijela nisu razumjela na staničnoj razini.
Frekvencije koje nas sada okružuju jednako su strane našim stanicama kao što bi bile našim očima da ih samo možemo vidjeti.
Naša se djeca rađaju u svijetu koji njihova tijela jednostavno ne razumiju.
Kamo će sve ovo odvesti?
Dok se snima ovaj film, 4G tehnologija se širi diljem svijeta. Kako bi to bilo moguće, granične vrijednosti se povećavaju.
WLAN je prisutan u gotovo svakom domu, školi i poslovnom prostoru i stalno je oko nas.
DECT telefonska tehnologija može se naći u gotovo svakom kućanstvu.
U vrijeme kada bi industrija trebala biti odgovorna i oprezna, ona pokazuje bezobzirno zanemarivanje našeg dugoročnog zdravlja.
Novac vlada svijetom.
A da će razviti savjest o tome otprilike je jednako vjerojatno kao i duhanska industrija.
Dakle, ako će biti promjena, ona neće doći od njih.
Mora doći od nas!
Samo trebamo otvoriti oči i prepoznati problem.