Rezonancia, a frekvencia teremtményei
Egyre több ember szenved olyan egészségügyi problémáktól, mint a szédülés, fejfájás, szívritmuszavar vagy álmatlanság.
Ennek okaként gyakran a stresszt jelölik meg.
Az alábbi 2012-es dokumentumfilm bemutatja, hogy az ilyen tünetek gyakran teljesen más, kevésbé ismert okokhoz kapcsolódnak.
A film a kezdetektől az 1990-es évekig, a vezeték nélküli kommunikációs technológia
elterjedésének kezdetéig kalauzol el bennünket.
Azóta az emberiség elmerült a mesterséges frekvenciák óceánjában.
Szabad szemmel nézve a bolygó változatlannak tűnik, de sejtszinten ez a legnagyobb
változás, amin a földi élet valaha is keresztülment.
A hatásokat nem szabad alábecsülni!
A Kla.TV lefordította és németre szinkronizálta ezt a filmet.
Tudósok, az ipar képviselői, orvosok és az érintettek elmondják véleményüket.
Reméljük, hogy élvezni fogják James Russell következő dokumentumfilmjét: "RESONANCE - Creatures of Frequency"!
Egyszerűen még nem értjük, hogy mit is csinálunk.
Végre van egy bejelentésünk arról, hogy a mobiltelefonok rákot okoznak-e.
Egy ismeretlen tudós olyan felfedezést készül tenni, amelynek mindent meg kellett volna
változtatnia. Winfried Otto Schumann volt a neve.
Ettől a naptól kezdve tanította diákjait az elektromosság fizikájára.
Hogyan tud egy gömb elektromos feszültséget generálni egy gömbben. És ennek eredményeként: egy frekvenciát.
Schumann osztálya nehezen értette meg a témát.
Hogy megkönnyítse a dolgukat, a professzor arra utasította őket, hogy képzeljék el, hogy a
Föld egy gömb, az ionoszféra pedig egy másik.
Ezután megkérte őket, hogy számítsák ki a köztük lévő feszültséget.
Mivel neki magának nem volt ötlete, Schumann is elkezdte a matematikát.
A föld impulzusa, a Schumann-rezonancia pontosan 7,83 Hertz volt. A felfedezés megdöbbentő volt.
A Schumann-rezonancia csupán az emberi agy alfa-hullámaira hasonlított? Nem - azonos volt!
Az agy frekvenciája, amely a kreativitásunkat, a teljesítményünket, a stresszt, a
félelmeinket és az immunrendszerünket irányítja, valahogy ráhangolódott a bolygó frekvenciájára.
A föld pulzusa magának az életnek a pulzusává vált.
Nos, ha megnézzük a Föld történetét, ez elég nyilvánvalónak tűnik.
A Schumann-hullámok a kezdetektől fogva részei ennek a bolygónak.
Az élet fejlődik, körülvéve őket, és elkerülhetetlenül rájuk hangolódva.
Valójában a frekvenciára való érzékenységünk mélyen összefügg a bolygó egy másik jelenségének érzékelésére való képességünkkel.
Tudjuk, hogy a méhek érzékenyek a mágneses mezőkre. Tudjuk, hogy geomágneses részecskék vannak a testükben.
A laboratóriumi vizsgálatok pedig kimutatták, hogy valóban érzékenyen reagálnak a mágneses mezőkre.
Laboratóriumokban kimutatták, hogy a méhek fészkük építését mesterséges mágneses mező létrehozásával lehet
irányítani, és nyilvánvalónak tűnik, hogy a méhek a tájékozódáshoz mágneses mezőt használnak.
A földi élet kényes egyensúlyát tökéletesen szemlélteti a méhektől és a növények beporzásától való függés.
Feltételezhető, hogy az életnek aligha lenne esélye méhek nélkül.
A rovarok általi beporzás nagyjából mindenhez szükséges, ami az élelmiszert érdekessé teszi:
Tehát a gyümölcsök, a diófélék, a diófélék, mind-mind rovarok általi beporzást igényelnek,
és a méhek a beporzók legfontosabb csoportja.
.
Az ilyen jellegű méhpusztulás, más néven CCD - Colony Collapse Disorder - világszerte érinti a méhcsaládokat,
egyes országok akár 70%-os veszteségekről is beszámoltak.
Számos okot említettek kiváltó okként.
De egyikük sem tudta meggyőzően megmagyarázni, hogy a méhek miért nem térnek vissza hirtelen a kaptárakba - egy kivétellel:
Jochen Kuhn és csapata szenzációs kutatási projektje.
Az egyik kísérletben az orvos nyolc méhcsaláddal dolgozott, és négy méhcsaládban egy közönséges DECT-telefont helyezett el.
A tudósok ezután megfigyelték, hogy a DECT-telefon jelenléte befolyásolja-e azt, hogy a méhek
visszatérnek-e a kaptárba. Az eredmények megdöbbentőek voltak.
A méhek normális számban tértek vissza azokba a kaptárakba, amelyekben nem helyeztek el DECT-telefonokat.
De alig néhány méh tért vissza azokba a kaptárakba, amelyekben DECT-telefon volt.
Egyetlen méh sem tért vissza a DECT-telefont tartalmazó kaptárak egyikébe sem.
Ahhoz, hogy teljes mértékben megértsük Dr. Kuhn kísérletének következményeit, először is meg
kell értenünk, hogyan működik egy DECT-telefon.
Azért tud otthonában sétálni és telefonálni a DECT-telefonnal, mert a DECT-telefon bázisállomása elektromágneses
hullámokat, úgynevezett mikrohullámokat küld a kézibeszélőnek.
Ez pontosan ugyanaz a módja, ahogyan egy mobiltelefon-árboc kommunikál a mobiltelefonnal.
A DECT-telefon lényegében a mobiltelefon-árboc miniatűr változata.
Ha egy méhre hatással van a DECT-telefonból érkező sugárzás, akkor minden bizonnyal a
mobiltelefon-árbocból érkező sugárzás is hatással lesz rá.
És mivel világszerte 4 milliárd mobiltelefon-felhasználó van, hirtelen riasztóan sok volt a mobiltelefon-állomások száma.
A méhek mágneses tájékozódási érzéke lehetővé teszi számukra, hogy a Föld mágneses mezővonalai alapján tájékozódjanak.
Egy olyan képesség, amelybe több millió évnyi fejlesztést és finomhangolást fektetett.
Nem nyilvánvaló, hogy egy ilyen nagy érzékenységet az elektromágneses környezet legkisebb változásai is befolyásolnak?
Mit jelent tehát ez a gigantikus változás, amely szinte egyik napról a másikra történt?
Vannak más fajok is, amelyek ilyen érzékenyek a mágneses mezőkre?
Egy olyan érzékenység, amely végső soron sebezhetővé teszi őket az ember által létrehozott frekvenciákkal szemben?
Sajnos a kriptokróm nevű új fehérje felfedezése azt sugallja, hogy minden életnek van mágneses érzéke.
Az 1990-es években fedezték fel őket a növényekben. Feladatuk a kék fény elnyelése, amely a növekedés szabályozásához szükséges.
Azóta rovarokban, állatokban, emlősökben, emberekben és madarakban is megtalálhatók.
A kriptokrómok fehérjéknek nevezett biológiai molekulák.
Néhány génünk, az úgynevezett CRY-gének termelik őket.
A kriptokróm molekula pedig valójában a cirkadián ritmusunkat szabályozza, beleértve a melatonin termelést is.
Úgy tűnik, hogy a kriptokrómok egy részének a cirkadián óra érzékelőjeként a fény elnyelése a feladata.
Ezek tehát a nappali-éjszakai ritmushoz adják a jelek szerint sok fajnak - növényeknek és állatoknak egyaránt - az inputot.
De 2000-ben Thorsten Ritz felfedte a kriptokróm egy még elképesztőbb szerepét.
A vörösbegyekkel végzett kísérletsorozatában bebizonyította, hogy irányérzékük nem csupán a mágnesességen alapul, hanem
közvetlenül a szem mögött található kriptokróm sejtekből ered.
Ezt úgy tesztelte, hogy a madarakat rádiófrekvenciás mezőknek tette ki, hogy megnézze,
ez valóban zavarja-e a mágneses iránytűjüket.
Kiderült, hogy a nagyfrekvenciás mező nem csak, hogy zavarta a vörösbegyek vonulását, de ez
még nagyon alacsony térerősségnél is így volt.
Ez nagyon fontos és nagyon érdekes, hogy még a nagyon gyenge rádiófrekvenciás mezők is befolyásolták a vörösbegyek iránytűjét.
Ritz kísérletei egyértelműen kimutatták, hogy a navigációban használt kriptokróm sejtet komolyan befolyásolják az ember által
létrehozott frekvenciák - még az ICNIRP szabályozó hatóság által biztonságosnak ítélt
frekvenciáknál jóval alacsonyabb frekvenciák is.
Megalapozott tudományos okok szólnak amellett, hogy a mágneses mezők, a mesterséges
mágneses mezők számos faj élőhelyét elpusztítják.
Mennyire változott meg a környezetünk az elektromágneses mezők hatására?
Az elmúlt 25 év során a felismerhetetlenségig tartó változás történt...
Ez az elektromágneses energia több milliószorosa.
A korábbi Nemzeti Sugárvédelmi Ügynökség egyik dokumentumában azt írta, hogy becslései szerint a sugárzási környezet -
ha így akarjuk nevezni - sok milliószorosára nőtt az 50 évvel ezelőttihez képest - sok milliószorosára.
Ez hatalmas változás a Föld környezetében, és teljesen elnyomja ezeket a természetes jeleket, beleértve a
Schumann-hullámokat is, amelyekkel együtt fejlődtünk.
.
Ha az emberiség képes érzékelni a mágneses mezőket, ha ugyanolyan képességgel rendelkezik, mint a méhek, madarak és
pillangók - ez azt jelenti, hogy mi ugyanolyan érzékenyek vagyunk az ember által létrehozott frekvenciákra, mint ők?
Vajon a környezetünkben bekövetkező változások ugyanúgy hatnak-e ránk, mint rájuk?
Hogyan írja le az elektromos érzékenységet?
Az elektroérzékenység az, amikor az emberek elkezdenek reagálni, a testük elkezd reagálni az elektromágneses mezőkre.
Általánosságban elmondható, hogy az elektromágneses mezők, amelyekre reagálnak, vezeték nélküliek.
Tehát vezeték nélküli kommunikáció, WLAN, vezeték nélküli telefonok,
DECT-telefonok, mobiltelefonok, mobiltelefon-állomások.
Mind olyan jeleket küldenek, amelyeket a testünk még soha nem tapasztalt.
És amikor ez elkezd hatni az emberekre - amikor rám kezdett hatni - általában a fej az
első - elkezdesz fájdalmat érezni a fejedben.
Utálom azt mondani, hogy fejfájás, mert ez egy olyan fájdalom a fejedben, ami nem hasonlít
semmilyen fejfájáshoz, amit valaha is éreztél.
A legtöbb ember olyan panaszokra panaszkodik, mint a szívritmuszavar, álmatlanság, fejfájás, látászavarok,
szédülés, különböző típusú paresztéziák vagy neurózisok.
Leírják, hogy szokatlan érzéseket tapasztalnak a testükben.
Sőt, a hormonális rendszerre, a pajzsmirigy működésére is hatással lehet. A lista tényleg végtelen.
A szervezet azon aspektusai, amelyek lehetővé teszik, hogy érzékelje az elektromágneses mezőket és
reagáljon rájuk - mondhatnánk, hogy ezeket a szavakat különböző kontextusokban használják.
És ha ezt "elektroérzékenységre" bontjuk - azt mondhatjuk, hogy ez tulajdonképpen magára az életre adott válasz.
Amikor például megvizsgálunk egy szervezetet, hogy megállapítsuk, van-e benne élet, valójában az elektromosság
jelenlétét keressük - például az elektrokardiogrammal , az EKG-val és az elektroenkefalogrammal, az EEG-vel.
Amit mi vizsgálunk, az a célszervek, az agy és a szív elektromosságának jelenléte.
És amikor ezt látjuk, az annak a jele, hogy az élet jelen van.
Bizonyos értelemben az elektromágneses mezők sejtszinten az élet részei. Mondhatnánk, hogy minden élet elektroérzékeny.
Ez egy valódi betegség? Igen, abszolút az.
Jelenleg a WHO szerint ez valós, és a tünetek súlyosak és legyengítőek lehetnek.
Az elektrohyperszenzitivitásra vonatkozó adatok 2-3% körüliek.
Olyan emberekről van szó, akiknek az életére rendkívül nagy hatással van ez az állapot.
De ahogy már említettem, az emberek 100%-a reagál rá sejtszinten.
Ez azt jelenti, hogy ha ezt nem veszik elég komolyan, vagy nem ismerik fel, akkor az egészségügyi
rendszerre nézve hatalmas következményekkel járhat.
Az enyhe vagy közepes fokú elektroérzékenységben szenvedők száma pedig valószínűleg
sokkal magasabb, mint azt korábban feltételeztük.
A mobiltelefonok 1980-as években történt bevezetésével szükségessé vált az antennahálózat kiépítése.
Azóta a távközlési vállalatok több mint 5 millió adótornyot állítottak fel világszerte.
Büszkék arra, hogy az egész levegőt mikrohullámú frekvenciákkal töltik meg, és egyetlen tanulmányt sem végeztek
arról, hogy ez nem okoz-e hosszú távú egészségkárosodást.
Úgy építették meg őket, hogy előzetesen nem győződtek meg arról, hogy biztonságosak-e.
Köszönöm a segítséget.
Nagyon kellemetlen, ugye?
Igen, és ez folyamatosan jelen van, ami feltűnő, hogy nem áll meg.
Folyamatosan sugárzik - az árbocokból jön -, ha látod az árbocot, akkor ki vagy téve neki.
Őszintén szólva, még ha nem is, akkor is ki vagy téve neki ilyen távolságból, mert átmegy a
betonfalakon meg ilyesmi, egy kicsit tompa, de csak egy kicsit.
200-300 méterre az árboctól, ott folyamatosan ki vagy téve neki.
Ha hallani lehet, az mindent megváltoztat. Igen. Mi van akkor, ha látni is lehet.
Olyan lenne, mintha minden nap szmogot látnánk.
Az ember által előállított frekvenciák szmogja folyamatosan körülvesz minket, és anélkül, hogy
ellenőriznénk biztonságosságukat, csoda, hogy az emberi test kezd reagálni rájuk?
Ez körülbelül 10 évvel ezelőtt történt. A 30-as éveimben jártam.
A családomban eddig nem volt mellrák. Nagyon egészséges életmódot folytattam.
Sok éven át egy telefonoszlop mellett laktam, akkoriban hét évig.
100 méterre volt a házamtól.
Évekig voltak olyan tüneteim, amelyek nem kapcsolódtak az árbochoz, mert akkoriban még
semmit sem tudtam az elektroérzékenységről.
Szédültem, alvászavarok, fejfájás, szúró fájdalmak voltak a fejemben, és gyakran jártam orvoshoz.
Azt mondták, hogy stressz vagy vírus. Aztán a semmiből hirtelen mellrákot
diagnosztizáltak nálam. Ez volt életem legnagyobb sokkja.
Először azt gondoltam, hogy csak szerencsétlen vagyok, csak velem van a baj. Aztán elkezdődött a kezelés.
A kórházban találkoztam néhány szomszéddal - egy nagyon kis faluban éltem.
És találkoztam ezekkel a szomszédokkal is, fiatal nőkkel - én voltam a legfiatalabb, harmincas éveimben jártam,
a többiek negyvenesek vagy ötvenes éveik elején jártak.
Öten voltunk ott, mindannyian egyszerre, hat hónapon belül, ugyanazzal a mellrákdiagnózissal.
Ennyi mobiltelefon és adótorony, valamint a milliárdokat érő mobiltelefon-iparág miatt remélhetnénk, hogy mostanra már felállt
egy szigorú kormányzati szerv, egy hatóság, amely biztosítja, hogy a távközlési ipar a biztonságos oldalon sugározzon.
Valaki, aki szigorú határokat szab a lakosság védelmére - valaki, aki biztosítja, hogy az,
aminek ki vagyunk téve, teljesen biztonságos legyen.
Sajnos ebből semmi sincs. Ami viszont van, az az ICNIRP.
Az ICNIRP-t körülbelül 20 évvel ezelőtt hozták létre Európában a nem ionizáló sugárzás tanulmányozására.
Ez a Nemzetközi Nem-Ionizáló Sugárzásvédelmi Bizottság, amelynek az a feladata, hogy átnézze az összes
megjelent szakirodalmat, és alapvetően összefoglalja azt:
Ezt a tudomány határozottan állítja.
Nem lehet megválasztani. Akkor hívnak be, ha a kivételezettek közé tartozol.
Tehát ezt mindig az ipar határozza meg, mert ott vannak a gyökerek.
Tehát van egy általuk meghatározott referenciaérték, amelyet a legtöbb európai ország elfogadott, és ezt maga az Európai
Bizottság ajánlotta, beleértve a szakértői testületet is.
Ezek az irányadó értékek azonban olyan építési módszereken alapulnak, amelyekről tudjuk, hogy a
nagyfrekvenciás sugárzásnak megvan a maga oka és hatása.
Az egyetlen forgatókönyv, amely most létezik a minket körülvevő energia tekintetében, ugyanolyan frekvencián, mint a
mobiltelefonok, mobiltelefon-oszlopok és vezeték nélküli telefonok - az összes különböző kommunikációs
eszköz, amelyet nap mint nap használunk - sugárzása, ugyanaz, mint amit a mikrohullámú sütőkből ismerünk.
Ha elég energiát használunk, és elég kis területre koncentráljuk, akkor felmelegítjük a szövetet, majd
felmelegítünk mindent, amiben van egy bizonyos mennyiségű víz.
A jelenlegi irányadó értékek egyikének sincs köze a krónikus egészségkárosodáshoz vagy a rákhoz. Egyik sem, egyetlen egy sem.
Ezek mind a hőhatásokra vagy azonnali hatásokra irányulnak, mint például a bőr bizsergése vagy a szemöldök rángása vagy ilyesmi.
Senki sem tudja kimutatni a hosszú távú egészségkárosodást.
Úgy érti, hogy 40 év alatt ez jelentéktelen, értelmetlen...
Ez értelmetlen. Nincs szándék a hosszú távú egészségkárosodás elleni védelemre.
Az ICNIRP... nos, az ICNIRP teljesen értelmetlen.
Például: Ha azt szeretné, hogy senki ne lépje túl a sebességhatárt az iskolánál, állítsa
be a sebességhatárt 10 000 kilométer/órára.
Így mindenki be fogja tartani, és senki sem fog túl gyorsan hajtani.
Az iskola mellett 999 km/h sebességgel lehet elhaladni, és a "határértéket" betartják.
A tanácsadó testületet nem azért hozták létre, hogy a nyilvánosság védelme érdekében megvizsgálja a bizonyítékokat.
2011-ben az Egészségügyi Világszervezet megváltoztatta a mobiltelefonok veszélyességi besorolását, és a mobiltelefonokat
az emberre nézve valószínűleg rákkeltőnek minősítette át - a glióma, a mobiltelefon-használattal összefüggésbe
hozható agydaganat típusának fokozott kockázata miatt.
Mi volt a kiváltó oka ennek a hirtelen állapotváltozásnak?
A mobiltelefonok lehetséges egészségügyi hatásairól számtalan tanulmány született.
Néhányan hatást mutatnak. Néhányan nem mutatnak semmilyen hatást.
A legmeggyőzőbb tanulmány azonban Lennart Hardelltől származik.
Ő vezette a valaha végzett legnagyobb és legátfogóbb kutatást.
Saját munkáit a világ minden tájáról származó mások munkáival kombinálta.
Az 1990-es évek eleje óta világszerte több mint 2000 ember telefonálási szokásait elemezték.
Az olyan daganatos betegek, mint az asztrocitóma és az akusztikus neuróma, amelyek a
mobiltelefon-használattal leginkább összefüggésbe hozható agydaganatok a levegőhöz való közelségük miatt.
Az eredmények megdöbbentőek. Arra a következtetésre jutottak, hogy a mobiltelefonok használata
valójában növeli az agydaganat kialakulásának kockázatát.
És azt is felfedezték, hogy a korábbi vizsgálatok miért nem mutattak ki semmilyen hatást.
Szerintem több bizonyíték van arra, hogy rákkeltő, mint arra, hogy esetleg rákkeltő.
De azt hiszem, bizonyos értelemben megértem, mert a legtöbb rákos megbetegedés, ami jön, még nem tart ott.
Az emberek még nem használják elég régóta a mobiltelefonokat ahhoz, hogy a valódi hatás nyilvánvalóvá váljon.
Mint más rákkeltő anyagok esetében is, legalább tíz évbe telik, amíg az expozíció hatása megmutatkozik.
Mivel a mobiltelefonok robbanása csak az 1990-es évek végén kezdődött, nem meglepő, hogy csak most
kezdjük látni a hatását. És ez már most történik.
Mit tesz tehát a távközlési iparág, hogy megvédje felhasználóit az agydaganattól?
Egy pillantás a biztonsági kézikönyvekre azt sugallja, hogy inkább a saját védelmükkel törődnek.
Szinte minden mobiltelefon hátoldalán ott vannak az utasítások, hogy milyen távol kell tartani a készüléket a testtől.
Olyan utasítások, amelyek a legtöbb esetben teljesen kivitelezhetetlenek.
És mi történik, ha a távközlési ipar finanszírozza az általa okozott károk kutatását?
Ez a kutatás pedig arra a következtetésre jutott, hogy a mobiltelefon-használat hatással van a rák kialakulására.
Azonban ezt a kutatást inkább megtartják maguknak.
Bár a járványtan egyértelműen kimutatta, hogy a mobiltelefon használata növeli az agydaganat kialakulásának kockázatát.
Az ICNIRP embereinek egyértelmű ok-okozati összefüggést kell látniuk; hogyan történik, mi a
mechanizmus és pontosan hogyan keletkezik a rák.
Nyilvánvalónak tűnhet, hogy egy olyan élőlény, amely ennyire ráhangolódik a Föld frekvenciáira és ennyire
érzékeny a mágneses mezőre, természetesen reagál az ember által készített mikrohullámokra.
A távközlési ágazat azonban évek óta ugyanezzel a kérdéssel védi tevékenységét.
Mint kiderült, rossz kérdést tettek fel.
A válasz: melatonin.
Általánosan elismert tény, hogy a legtöbb rákos megbetegedés fő oka vagy tényezője a szabadgyökös sejt.
Szervezetünk legfontosabb védekező eszköze a szabad gyökök ellen a legerősebb antioxidáns: a melatonin.
Bejut a véráramba, és feladata, hogy természetes antioxidánsként, természetes rákellenes szerként működjön.
A melatonin nagyon, nagyon erős rákellenes szer.
Úgynevezett onkosztatikus szerként működik, amely megvéd a rák ellen.
És szabályozza az alvás-ébrenlét ritmust, hogy Ön jól aludjon, és megfelelő dózisú melatoninhoz jusson.
Ez egy öregedésgátló molekula. Más szóval, elpusztítja a szabad gyököket, és egyszerűen fiatalabbá teszi a bőrt.
Igen, tehát ha csökken a melatonin mennyisége, akkor az immunrendszerünk is leáll.
Kezdetben hajlamos vagy alvászavarokra, azaz nem tudsz elaludni, vagy ha mégis, akkor nem tudsz újra elaludni.
Szívproblémái lehetnek, mert a melatonin a szívét is védi.
És sokkal fogékonyabb vagy a betegségekre, mert az immunrendszered nem működik optimálisan.
Ez a néhány dolog történik, ha csökken a melatoninszint.
Egy átlagos mellrákos nőnek például csak tizede van a melatoninszintjének, mint egy vele egykorú normális nőnek.
A prosztatarákos embereknél pedig a melatoninnak kevesebb mint a fele van meg, mint kellene.
Az autista gyermekek melatoninszintje kevesebb, mint fele a szükségesnek.
Csökkent melatoninszint az éjszakai műszakban dolgozóknál, mivel éjszaka dolgoznak és fénynek vannak kitéve.
Éjszaka nem termelnek melatonint, és közismerten 50%-kal növelik a mellrák kockázatát.
A Nemzetközi Rákkutató Ügynökség (IARC) pedig fokozatosan a melatoninszint csökkenése miatt az éjszakai
műszakos munkát valószínűleg rákkeltőnek minősítette.
Ma már számos tanulmány kimutatta, hogy az éjszakai műszakban dolgozó vagy vak embereknél más a
rákos megbetegedések aránya, mint az átlagnépességnél.
E tanulmányok többsége pedig azt a nézetet támasztja alá, hogy a melatonin hiánya vagy csökkent
melatoninszintje negatív hatással van az egészségre.
Mivel a szervezet csak éjszaka regenerálódik, a melatonin csak akkor termelődik, amikor a tobozmirigy érzékeli, hogy nincs fény.
És mi történik; a tobozmirigy érzékeny a fényre.
Pontosan ott található, ahol az agyad a szemedből érkező jeleket fogadja, és a középen lévő ponton keresztezi.
Ezt hívják suprachiasmatikus magnak.
És az onnan kiinduló kapcsolatok közvetlenül a tobozmirigyhez mennek, hogy megmondják neki, hogy van-e fény vagy nincs.
Amikor fény van jelen, egyidejűleg interferencia lép fel azokkal a jelekkel, amelyeket az agy a
sejtjeinknek akar küldeni, hogy megjavítsa őket.
Tehát nincs értelme annak, hogy az agy ezeket a jeleket küldje a sejtjeinknek, hogy szóljon nekik, hogy javítsák meg magukat,
amikor olyan sok az interferencia, hogy nem hallják meg.
Tehát vár, az agy vár, amíg besötétedik.
Milyen kutatások bizonyították, hogy az elektromos mezők, mágneses mezők vagy
rádióhullámok hatással vannak a melatonin termelésére?
Igen, nos, az amerikai Battelle Intézet az 1970-es évek vége óta sokat foglalkozik ezzel a témával.
És a tudósai, Barry Wilson, Dick Stevens és ezek az emberek elkezdtek gondolkodni ezen, mert tudjuk, hogy az agy
leállítja a melatonin termelését, amikor felkapcsoljuk a fényt.
Ezért arra gondoltak, hogy talán az agyunk nem tud különbséget tenni a mesterségesen előállított elektromos mezők és a
természetes fény között, amelyről mindannyian tudjuk, hogy napközben jelen van, mert
egyszerűen nem termelünk melatonint napközben.
Ennek nagyon jó biológiai okai vannak.
Úgy gondolták tehát, hogy ezek az elektromos mezők elnyomják a melatonin szintézisét, ami viszont rákhoz
vezethet, különösen a nőknél mellrákhoz, mert már nem rendelkeznek a szokásos immunológiai védelemmel.
Tehát az agy a rádióhullámokat fényhullámokként értelmezi?
Igen, nem tudjuk megkülönböztetni őket.
.
A hipotézist, miszerint a tobozmirigy nem képes különbséget tenni a fényfrekvenciák és az ember által létrehozott
frekvenciák között, mindenesetre számos kutatás bizonyította.
A szervezetünk zseniális tulajdonsága, hogy a szabad gyökök termelődését melatonin termelésével ellensúlyozza.
Pontos egyensúlyt teremtettünk magunkban, egy tökéletes védelmi rendszert.
Testünknek évmilliókba telt, hogy tökéletesítse ezt a technikát.
Egy technika, amelyet annak a környezetnek az alapján hoztunk létre, amelyben fejlődtünk.
De nem változott-e exponenciálisan a környezetünk az elmúlt évtizedekben?
Szabad szemmel a világ látszólag változatlan, de sejtszinten ez a legnagyobb környezeti
változás, ami valaha is történt az életünkkel.
Nyilvánvaló, hogy egy ilyen gigantikus változás elkerülhetetlenül felborítaná ezt a kényes egyensúlyt.
És ha a szervezetünk nem termeli a megfelelő mennyiségű melatonint, az végzetes következményekkel járhat.
A tudósok világszerte úgy vélik, hogy a szabad gyökök minden ismert betegség oka vagy tényezője lehetnek. Nem csak a rákban.
A 20. század elején a gyermekkori leukémia orvosi ritkaságnak számított.
Azóta csak a gyermekkori leukémia növekedését tapasztaltuk.
Évente körülbelül két százalékkal nő.
És ez számos más betegségre is vonatkozik: Autizmus, agydaganatok, rák.
A rákos megbetegedések aránya az 1910-es években valószínűleg csak fele olyan magas volt, mint ma.
És sok más betegség is összefügg az elektromágneses mezőknek és sugárzásoknak való kitettséggel kapcsolatos tanulmányok,
tudományos kutatások szerint; nemcsak a távvezetékeknek, hanem a rádió- és mikrohullámú mezőknek való kitettséggel is.
Az elmúlt 50 évben elektromágneses sugárzás óceánjába merültünk. Mindenhol körülvesz minket.
Láthatatlan, nem látjuk. De tudjuk, hogy ott van.
Minden alkalommal, amikor a mobiltelefonodat használod, tudod, hogy ott van.
Zseniális és mégis összetett szervezet vagyunk.
A testünk működése nem véletlenszerű, és nem is egyik napról a másikra történt.
Mint minden más élőlény ezen a bolygón, mi is alkalmazkodtunk ahhoz a környezethez, amelyben élünk.
Egy olyan környezet, amely az idők kezdete óta a mezők és rezonanciák kényes egyensúlyával rendelkezik.
Ezek a jelenségek nemcsak körülvesznek minket, hanem azzá tesznek minket, akik vagyunk.
Testünk sejtjei fényfrekvenciák segítségével kommunikálnak egymással, ahogyan a DNS is
elektromágneses frekvenciákat használ a szaporodásához.
Mindennek középpontjában a pozitív és negatívan polarizált protonok és elektronok
állnak, amelyek minden életet mágnesessé tesznek.
Mint minden élőlény, mi is kriptokróm sejtekkel vagyunk felszerelve, amelyek lehetővé teszik számunkra, hogy
ezeket a mezőket olyan módon érzékeljük, amelyet alig értünk.
A frekvencia, az elektromosság, a fény és a mágnesesség lényei vagyunk.
És hogy azzá váljon, évmilliókra volt szükség; ez a folyamat a legelső sejttel kezdődött.
Bár a vezeték nélküli technológiát befogadtuk és beépítettük a mindennapi életünkbe, a
testünk nem követte ezt a példát sejtszinten.
A minket most körülvevő frekvenciák ugyanolyan idegenek a sejtjeink számára, mint amilyenek a
szemünk számára lennének, ha csak látni tudnánk őket.
Gyermekeink egy olyan világba születnek, amelyet a testük egyszerűen nem tud megérteni.
Hová vezet mindez?
Miközben ez a film készül, a 4G technológia világszerte elterjedőben van. Ahhoz, hogy
ez lehetővé váljon, a határokat megemelik.
A WLAN szinte minden házban, iskolában és üzletben elérhető, és állandóan körülvesz minket.
A DECT telefontechnológia szinte minden háztartásban megtalálható.
Egy olyan időszakban, amikor az iparág felelősségteljes és óvatosnak kellene lennie, meggondolatlanul
figyelmen kívül hagyja hosszú távú egészségünket.
A pénz uralja a világot.
És hogy emiatt lelkiismeret-furdalásuk lesz, az körülbelül olyan valószínű, mint a dohányiparnak.
Tehát ha lesz változás, az nem tőlük fog jönni.
Ez tőlünk kell, hogy jöjjön!
Egyszerűen csak ki kell nyitnunk a szemünket, és fel kell ismernünk a problémát.