Krize s izbjeglicama i koronavirusom izazvale su pitanja i zabrinutost među velikim dijelovima stanovništva.
Za mnoge je njihovo temeljno povjerenje u politiku poljuljano.
Sve vidljivija cenzura mišljenja i otkrivanje nedostataka u pravosuđu i zatvorskom sistemu izazivaju sve veće sumnje u
to da li političari zaista djeluju u najboljem interesu stanovništva ograničenjima i prisilnim mjerama koje nameću.
Odnos između politike i ljudi koje ona treba predstavljati primjetno se narušio u mnogim područjima.
Stoga sve više ljudi izlazi na ulice da demonstriraju.
Oni se osjećaju nerazumljeno od strane političara, od "onih na vrhu", i stoga smatraju da nisu adekvatno zastupljeni.
Da bismo bolje ilustrirali ovu situaciju, razmotrimo ova tri primjera:
1_Poslovni model izbjegličke krize
Izbjeglička kriza je također ogroman financijski teret za Njemačku:
Smještaj tražilaca azila, ratnih izbjeglica i odbijenih, ali ipak tolerisanih tražilaca
azila košta oko 50 milijardi eura godišnje.
Samo država Berlin godišnje plaća gotovo milijardu eura – više od 2,7 miliona eura dnevno.
Ko ima koristi od ove krize?
Uzmimo sigurnosne službe za primjer: broj zaposlenih porastao je na 280.000 u 2023. godini.
Glasnogovornica BDSW-a* Silke Zöller ima dojam da je "smještaj za izbjeglice postao mašina za zarađivanje novca".
Jasno je da nije sve legalno u takvoj atmosferi zlatne groznice:
Prošle godine, Berlinski državni kriminalistički ured je provjerio 514 zaposlenika iz
204 sigurnosne kompanije u 85 azilnih centara.
Zaključak: 300 od 514 zaposlenika imalo je policijski dosje, nije imalo obuku ili je bilo mlađe od 18 godina.
S obzirom na ove katastrofalne uslove, zar oni koji su odgovorni, pa sve do najviših nivoa vlasti, ne bi
trebali biti temeljito istraženi i pozvani na odgovornost?
2_A "Vijeće građana" za kontrolu javnog mnijenja
Ministarstvo unutrašnjih poslova Nancy Faeser platilo je skoro 60.000 eura iz novca poreznih obveznika za planove cenzure.
Subvencionirani "Forum protiv krivotvorina", koji između ostalih podržava i Fondacija Bertelsmann,
osnovao je "Vijeće građana" 15. marta 2024. godine.
Ovaj neprozirni komitet od 120 članova protiv "dezinformacija" želi da vlada uvede obavezno
obrazovanje građana, nadzor medija i kontrolu interneta.
Osim toga, preporučuje se predcenzura.
Svaki tekst koji objave novinari i građani na društvenim mrežama trebao bi unaprijed provjeriti
umjetna inteligencija i, ako je potrebno, izbrisati.
Svako ko prekrši ovo pravilo može čak završiti na sudu.
Potrebna je autoritarna država koja službeno odlučuje šta je ispravno, a šta pogrešno –
u potpunosti u skladu s Agendom 2030 UN-a.
Da li svi građani zaista žele ovaj totalitarni građanski savjet sa ručno odabranim članovima i kontrolom umjetne inteligencije?
3_Nečovečni zatvorski uslovi Reinera Füllmicha
Užasni uslovi pritvora dr Reinera Füllmicha u zatvoru visoke sigurnosti u Rosdorfu, Göttingen,
otkriveni su tokom intervjua s njegovim advokatima.
Ove izjave su bile šokantne jer niko nije mogao zamisliti da su takve stvari moguće u njemačkim zatvorima.
Pripadnici organa za provođenje zakona rekli su advokatu dr. Füllmichu da nikada prije nisu vidjeli optuženika poput
njega, zadržanog u samici 11 mjeseci zbog jednostavnog prekršaja i dovedenog na sudska ročišta sa lisicama na rukama i nogama.
Po povratku s suda, dr. Füllmich je potpuno razodjeven kako bi mu se obavila temeljita i neugodna pretraga tijela.
Već 11 mjeseci međunarodno priznati advokat je izložen samici.
Dr. Füllmich je strogo zabranjeno da razgovara s drugim zatvorenicima.
Njegov jedini kontakt sa vanjskim svijetom je njegov advokat.
Dr Reiner Füllmich smije provesti samo tri sata mjesečno u posjetama ili telefonskim pozivima sa svojom porodicom.
Prema riječima Füllmichovih ljekara, njegovo zdravlje je sada ozbiljno ugroženo.
Da li je njemačka populacija svjesna ovih okolnosti, da li ih je izabrala ili bi
željela imati pravo glasa u njihovom ispravljanju?
Zaključak
Srećom, postoje mirovni aktivisti i vizionari, borci za pravdu i pioniri koji, suočeni s neuspjelom
politikom, usmjeravaju nezadovoljne, zapravo sve ljutitije mase u mirne, konstruktivne pravce!
Kao izlaz iz političkih pogrešnih prosudbi izabranih predstavnika, advokat Ralf Ludwig je na demonstracijama
u Berlinu 2024. godine istakao da konačna politička vlast, a samim tim i moć, mora ponovo pripasti narodu.
To znači da u svim političkim odlukama konačnu riječ ne smiju imati političari, već narod.
Evo izvadaka iz govora Ralfa Ludwiga:
Tvrdi se da imamo demokratiju. Ali imamo samo predstavničku demokratiju.
Jedino što vam predstavnička demokratija dopušta jest da svakih četiri godine birate one koji vas
vladaju – ali samo iz malog kruga onih koji vas vladaju.
Nemate apsolutno nikakvu šansu da odlučujete o sadržaju politike, o političkim mjerama, o pravilima
politike, iako ste vi i ja stanovništvo ove zemlje.
Mislim da moramo proći kroz savezne države.
U svakoj saveznoj državi imamo vlastiti ustav.
I budući da su to odvojeni ustavi, svaki od ustava u saveznom entitetu nam omogućava da izmijenimo te ustave.
To, međutim, znači da možemo ovu vlast preuzeti u saveznim državama.
Time su završene izjave Ralfa Ludwiga o potpuno legalnom i, prije svega, mirnom putu ka istinskoj
popularnoj demokratiji, u kojoj narod zaista ima pravo glasa.
Ovaj put, putem demokratski usaglašenih amandmana na državne ustave, je potpuno nenasilan i pravno utemeljen.
Ovo bi ljudima dalo punu odgovornost i svu vlast, što je, na kraju krajeva, temeljno načelo demokratije.