Uprchlická krize a krize způsobená koronavirem vyvolaly u velké části obyvatelstva otázky a obavy.
Pro mnohé byla otřesena i základní důvěra v politiku.
Stále zřetelnější cenzura názorů a také odhalování nedostatků v soudnictví a trestním systému vyvolávají stále více pochybností
o tom, zda omezení a donucovací opatření, která politici zavádějí, jsou skutečně ve prospěch a v zájmu obyvatelstva.
Vztah mezi politikou a lidmi, které má politika zastupovat, je v mnoha kruzích výrazně narušen.
Stále více lidí proto vychází do ulic demonstrovat.
Necítí se být pochopeni politiky, těmi "nahoře", a proto se necítí být řádně zastoupeni.
Pro lepší ilustraci této situace se podívejme na tyto tři příklady:
1_Business model uprchlické krize
Uprchlická krize představuje pro Německo také obrovskou finanční zátěž:
Ubytování žadatelů o azyl, válečných uprchlíků a odmítnutých, nicméně tolerovaných žadatelů
o azyl stojí ročně přibližně 50 miliard eur.
Jen Berlín platí téměř miliardu eur ročně, tedy více než 2,7 milionu eur denně.
Komu tato krize prospívá?
Například bezpečnostní služby: Počet zaměstnanců se v roce 2023 zvýšil na 280 000.
Mluvčí BDSW* Silke Zöllerová má dojem, že "ubytovací střediska pro uprchlíky se vyvinula ve stroj na peníze".
Je jasné, že v atmosféře zlaté horečky není vše legální:
V loňském roce prověřil berlínský zemský kriminální úřad 514 zaměstnanců 204 bezpečnostních
firem v 85 ubytovacích střediscích pro uprchlíky.
Výsledek: 300 z 514 zaměstnanců mělo záznam v policejním rejstříku, nebylo vyškoleno nebo jim bylo méně než 18 let.
Neměli by být vzhledem k těmto katastrofálním podmínkám odpovědní činitelé až po ty, kteří jsou u
moci, důkladně prověřeni a pohnáni k odpovědnosti?
2_ "občanská rada" pro kontrolu veřejného mínění
Ministerstvo vnitra Nancy Faeserové zaplatilo z peněz daňových poplatníků téměř 60 000 eur za cenzurní plány.
Sponzorované "Fórum proti padělkům", které mimo jiné podporuje i Bertelsmannova nadace,
založilo 15. března 2024 "Občanskou radu".
Tento neprůhledný 120členný výbor proti "dezinformacím" chce, aby vláda zavedla právně závazné
informace pro občany, dohled nad médii a kontrolu internetu.
Kromě toho se doporučuje předběžná cenzura.
Každý text, který novináři a občané zveřejní na sociálních sítích, má být předem zkontrolován
umělou inteligencí a v případě potřeby smazán.
Porušovatelé mohou skončit i před soudem.
Požaduje autoritativní stát, který oficiálně rozhoduje o tom, co je správné a co ne - v souladu s Agendou OSN 2030.
Opravdu chtějí všichni občané tuto totalitní občanskou radu s ručně vybranými členy a kontrolou umělé inteligence?
3_Nelidské podmínky ve vězení Reinera Füllmicha
Otřesné podmínky, v nichž byl Dr. Reiner Füllmich držen v přísně střežené věznici v Rosdorfu u
Göttingenu, vyšly najevo při rozhovoru s jeho právníky.
Tato prohlášení byla šokující, protože nikdo si nedokázal představit, že by něco takového bylo v německých věznicích možné.
Vězeňští úředníci řekli právníkovi Dr. Füllmichovi, že nikdy neviděli, aby byl obžalovaný jako on držen 11
měsíců na samotce za jednoduchý trestný čin a přiváděn k soudním jednáním spoutaný na rukou i nohou.
Po návratu od soudu je doktor Füllmich zcela svlečen, aby se mohl podrobit důkladné a trapné osobní prohlídce.
Mezinárodně uznávaný právník byl 11 měsíců mučen v izolaci.
Doktor Füllmich má přísně zakázáno mluvit s ostatními vězni.
Jeho jediným kontaktem s okolním světem je jeho právník.
Doktor Reiner Füllmich má na návštěvy nebo telefonáty s rodinou vyhrazeny pouze tři hodiny měsíčně.
Podle Füllmichových lékařů je jeho zdraví nyní vážně ohroženo.
Ví německé obyvatelstvo o těchto podmínkách, rozhodlo se pro ně nebo by se chtělo podílet na jejich nápravě?
Závěr
Naštěstí existují míroví aktivisté a vizionáři, bojovníci za spravedlnost a průkopníci, kteří tváří v tvář
selhávající politice vedou nespokojené a stále více rozzlobené masy mírovým a konstruktivním směrem!
Na demonstraci 2024 v Berlíně právník Ralf Ludwig ukázal, že konečná politická rozhodovací pravomoc, a
tedy i moc, musí opět ležet v rukou lidu, což je východisko z politických chyb zástupců lidu.
To znamená, že konečné slovo ve všech politických rozhodnutích MUSÍ mít lidé, nikoli politici.
Zde jsou úryvky z projevu Ralfa Ludwiga:
" Tvrdí se, že máme demokracii. Ale máme pouze zastupitelskou demokracii.
Jediné, co vám zastupitelská demokracie umožňuje, je každé čtyři roky zvolit ty, kteří vám vládnou
- ale jen z malého okruhu těch, kteří vám vládnou.
Nemáte vůbec žádnou možnost rozhodovat o obsahu politiky, o opatřeních politiky, o pravidlech
politiky, přestože vy a já jsme občané této země.
- Myslím, že musíme projít federálními státy.
V každé spolkové zemi máme vlastní ústavu.
A protože se jedná o samostatné ústavy, každá z ústav ve federálním státě nám umožňuje tyto ústavy měnit.
To však znamená, že tuto moc můžeme převzít ve spolkových zemích."
Tolik k poznámkám Ralfa Ludwiga o zcela legální a především mírové cestě ke skutečné lidové
demokracii, v níž může lid skutečně rozhodovat.
Tato cesta prostřednictvím demokraticky přijatých dodatků ke státním ústavám je zcela nenásilná a právně bezchybná.
Lidé by tak získali plnou odpovědnost a veškerou moc, což je podstatou demokracie.