Pakolais- ja koronaviruskriisit ovat herättäneet kysymyksiä ja huolta suurissa väestöryhmissä.
Monien perusluottamus politiikkaan horjui.
Yhä selvemmin ilmenevä mielipiteiden sensuuri ja oikeuslaitoksen ja vankilajärjestelmän puutteiden paljastuminen herättävät
yhä enemmän epäilyksiä siitä, ovatko poliitikkojen asettamat rajoitukset ja pakkokeinot todella väestön parhaaksi ja eduksi.
Suhde politiikan ja niiden ihmisten välillä, joita politiikan pitäisi edustaa, on monissa piireissä selvästi rikki.
Yhä useammat ihmiset lähtevät siksi kaduille osoittamaan mieltään.
Poliitikot, "huipulla olevat", eivät ymmärrä heitä, eivätkä he siksi tunne olevansa asianmukaisesti edustettuina.
Tilannetta havainnollistetaan paremmin seuraavilla kolmella esimerkillä:
1_liiketoimintamalli pakolaiskriisi
Pakolaiskriisi on myös valtava taloudellinen rasite Saksalle:
Turvapaikanhakijoiden, sotapakolaisten ja kielteisen päätöksen saaneiden mutta kuitenkin suvaittujen turvapaikanhakijoiden
majoittaminen maksaa noin 50 miljardia euroa vuodessa.
Pelkästään Berliinin osavaltio maksaa lähes miljardi euroa vuodessa eli yli 2,7 miljoonaa euroa päivässä.
Kuka hyötyy tästä kriisistä?
Esimerkiksi turvallisuuspalvelut: Työntekijöiden määrä nousi 280 000:een vuonna 2023.
BDSW:n* tiedottaja Silke Zöller on saanut sen vaikutelman, että "pakolaisten majoituskeskuksista on kehittynyt rahantekokone".
On selvää, että kaikki ei ole laillista tällaisessa kullanhuuhdontailmapiirissä:
Viime vuonna Berliinin osavaltion rikostutkintavirasto tarkasti 85 pakolaismajoituskeskuksen
204 vartiointiyrityksen 514 työntekijää.
Tulos: 514 työntekijästä 300:lla oli rikosrekisteriote, he olivat kouluttamattomia tai alle 18-vuotiaita.
Eikö näiden katastrofaalisten olosuhteiden vuoksi vastuulliset, aina vallanpitäjiin asti, olisi
tutkittava perusteellisesti ja saatava vastuuseen?
2_A "kansalaisraati" mielipiteenvalvontaa varten
Nancy Faeserin sisäministeriö maksoi lähes 60 000 euroa veronmaksajien rahoja sensuurisuunnitelmiin.
Sponsoroitu "Forum against Fakes", jota muun muassa Bertelsmann-säätiö tukee,
perusti 15. maaliskuuta 2024 "kansalaisraadin".
Tämä vaikeaselkoinen, 120-jäseninen "disinformaation" vastainen komitea haluaa, että hallitus ottaa käyttöön
oikeudellisesti sitovaa tiedotusta kansalaisille, tiedotusvälineiden valvontaa ja internetin valvontaa.
Lisäksi suositellaan ennakkosensuuria.
Tekoäly tarkistaa etukäteen jokaisen toimittajien ja kansalaisten sosiaalisen median alustoilla
julkaiseman tekstin ja poistaa sen tarvittaessa.
Rikkominen voi johtaa jopa oikeuteen.
Vaatimuksena on autoritaarinen valtio, joka päättää virallisesti, mikä on oikein ja mikä väärin - YK:n Agenda 2030:n mukaisesti.
Haluavatko kaikki kansalaiset todella tällaisen totalitaarisen kansalaisneuvoston, jonka
jäsenet on valittu käsin ja jota tekoäly valvoo?
3_Reiner Füllmichin epäinhimilliset vankilaolot
Tohtori Reiner Füllmichin kauhistuttavat olosuhteet, joissa häntä pidettiin Rosdorfin, Göttingenissä
sijaitsevassa korkean turvatason vankilassa, tulivat esiin hänen asianajajiensa haastattelussa.
Nämä lausunnot olivat järkyttäviä, koska kukaan ei voinut kuvitella, että tällaiset
asiat olisivat mahdollisia Saksan vankiloissa.
Vankilan virkamiehet kertoivat asianajaja Dr. Füllmichille, etteivät he olleet koskaan nähneet hänen kaltaistaan vastaajaa,
jota pidettiin 11 kuukautta eristyksissä yksinkertaisesta rikoksesta ja joka tuotiin
oikeuden istuntoihin käsi- ja jalkakahlittuina.
Palattuaan oikeudesta tohtori Füllmich riisuutuu kokonaan, jotta hänelle tehdään perusteellinen ja kiusallinen ruumiintarkastus.
Kansainvälisesti tunnustettua asianajajaa on kidutettu eristyksissä 11 kuukauden ajan.
Tohtori Füllmichiä on ehdottomasti kielletty puhumasta muille vangeille.
Hänen ainoa yhteytensä ulkomaailmaan on hänen asianajajansa.
Tohtori Reiner Füllmich saa vain kolme tuntia kuukaudessa aikaa tavata perhettään tai soittaa puhelimitse perheensä kanssa.
Füllmichin lääkäreiden mukaan hänen terveytensä on nyt vakavasti vaarantunut.
Tietääkö Saksan väestö näistä olosuhteista, onko se päättänyt niiden puolesta vai haluaisiko se vaikuttaa niiden korjaamiseen?
Päätelmät
Onneksi on rauhanaktivisteja ja visionäärejä, oikeudenmukaisuuden puolesta taistelijoita ja pioneereja, jotka
epäonnistuneen politiikan edessä ohjaavat tyytymättömiä ja yhä vihaisempia joukkoja rauhanomaiseen, rakentavaan suuntaan!
Asianajaja Ralf Ludwig osoitti Berliinissä järjestetyssä vuoden 2024 mielenosoituksessa, että lopullisen poliittisen päätösvallan
ja siten vallan on jälleen kerran oltava kansalla, jotta kansanedustajien tekemät poliittiset virheet voidaan korjata.
Tämä tarkoittaa sitä, että kansalla, ei poliitikoilla, on oltava viimeinen sana kaikissa poliittisissa päätöksissä.
Tässä otteita Ralf Ludwigin puheesta:
" Väitetään, että meillä on demokratia. Mutta meillä on vain edustuksellinen demokratia.
Ainoa asia, jonka edustuksellinen demokratia antaa teille mahdollisuuden tehdä, on valita ne, jotka
hallitsevat teitä joka neljäs vuosi - mutta vain niiden pienestä piiristä, jotka hallitsevat teitä.
Teillä ei ole minkäänlaista mahdollisuutta päättää politiikan sisällöstä, toimenpiteistä ja
säännöistä, vaikka te ja minä olemme tämän maan kansalaisia.
- Mielestäni meidän on mentävä osavaltioiden kautta.
Meillä on jokaisessa osavaltiossa oma perustuslaki.
Ja koska ne ovat erillisiä perustuslakeja, jokainen liittovaltion perustuslaki antaa meille
mahdollisuuden muuttaa näitä perustuslakeja.
Tämä tarkoittaa kuitenkin sitä, että voimme ottaa tämän vallan haltuumme osavaltioissa."
Ralf Ludwigilla on sanottavaa täysin laillisesta ja ennen kaikkea rauhanomaisesta tiestä kohti aitoa
kansan demokratiaa, jossa kansa voi todella päättää.
Tämä tie, joka kulkee valtioiden perustuslakien demokraattisesti hyväksyttyjen muutosten kautta, on
täysin väkivallaton ja oikeudellisesti virheetön.
Tämä antaisi täyden vastuun ja kaiken vallan kansalle, mikä on demokratian perusajatus.