Кризе избеглица и коронавируса изазвале су питања и забринутости међу великим деловима становништва.
За многе је њихово основно поверење у политику пољуљано.
Све приметнија цензура мишљења и откривање недостатака у правосуђу и казнено-поправном систему изазивају све веће
сумње у то да ли политичари заиста делују у најбољем интересу становништва ограничењима и принудним мерама које намећу.
Однос између политике и народа који она треба да представља значајно се нарушио у многим областима.
Све више људи стога излази на улице да демонстрира.
Они се осећају неразумеваним од стране политичара, од стране "оних на врху", и стога нису адекватно заступљени.
Да бисмо боље илустровали ову ситуацију, размотримо ова три примера:
1_Пословни модел избегличке кризе
Криза избеглица је такође огроман финансијски терет за Немачку:
Смештај азиланата, ратних избеглица и одбијених, али ипак толерисаних азиланата кошта око 50 милијарди евра годишње.
Само држава Берлин плаћа скоро милијарду евра годишње – више од 2,7 милиона евра дневно.
Ко има користи од ове кризе?
Узмите безбедносне службе за пример: број запослених порастао је на 280.000 у 2023. години.
Портпаролка BDSW* Силке Цолер има утисак да је смештај избеглица постао машина за прављење новца.
Јасно је да у таквој атмосфери златне грознице није све легално:
Прошле године, Берлинска државна криминалистичка полиција проверила је 514 запослених из 204
обезбеђивачке компаније у 85 прихватилишта за избеглице.
Закључак: 300 од 514 запослених имало је криминални досије, није имало обуку или је било млађе од 18 година.
Имајући у виду ове катастрофалне услове, зар не би требало темељно истражити и позвати на одговорност оне
који су за то одговорни, све до највиших нивоа власти?
2_A "грађански савет" за контролу јавног мњења
Министарство унутрашњих послова Ненси Фаезер платила је скоро 60.000 евра из новца пореских обвезника за планове цензуре.
Субвенционисани "Форум против лажи", који, између осталих, подржава и Фондација Бертелсман,
основао је "Грађански савет" 15. марта 2024. године.
Овај нејасан комитет од 120 чланова против "дезинформација" жели да влада уведе обавезно образовање
грађана, надзор над медијима и контролу интернета.
Поред тога, препоручује се претходна цензура.
Сваки текст који објаве новинари и грађани на друштвеним мрежама треба унапред да провери вештачка
интелигенција и, ако је потребно, да буде избрисан.
Свако ко прекрши ово правило може чак завршити на суду.
Захтева се ауторитарна држава која званично одлучује шта је исправно, а шта погрешно
– у потпуности у складу са Агендом 2030 УН.
Да ли заиста сви грађани желе овај тоталитарни савет грађана са ручно одабраним члановима и контролом вештачке интелигенције?
3_Нечовечни затворски услови Рајнера Фулмиха
Ужасни услови задржавања др Рајнера Фулмиха у затвору високог обезбеђења у Росдорфу, Геттинген,
откривени су током интервјуа са његовим адвокатима.
Ове изјаве су биле шокантне јер нико није могао да замисли да су такве ствари могуће у немачким затворима.
Службеници органа реда су рекли адвокату др Фулмиху да никада раније нису видели оптуженог попут њега који је
држан у самици 11 месеци због простог прекршаја и довођен на рочишта са окованim рукама и ногама.
По повратку са суда, др Фулмих је потпуно гол како би му спровели темељну и понижавајућу претрес тела.
Већ 11 месеци међународно признати адвокат је изложен самоизолацији.
Др Фулмиху је строго забрањено да разговара са другим затвореницима.
Његов једини контакт са спољашњим светом је његов адвокат.
Др Рајнер Фулмих има право само на три сата месечно за посете или телефонске разговоре са својом породицом.
Према лекарима Фулмиха, његово здравље је сада озбиљно угрожено.
Да ли је немачка популација свесна ових околности, да ли их је изабрала или би желела да учествује у њиховом исправљању?
Закључак
Срећом, постоје активисти за мир и визионари, борци за правду и пионири који, упркос неуспешној политици, усмеравају незадовољне,
па чак и све љуће масе у мирним, конструктивним правцима!
Као излаз из политичких пропуста изабраних представника, адвокат Ралф Лудвиг је на демонстрацијама у Берлину 2024.
године истакао да коначна политичка одлука и самим тим власт морају поново бити у рукама народа.
То значи да у свим политичким одлукама коначну реч не смеју имати политичари, већ народ.
Ево извода из говора Ралфа Лудвига:
Тврди се да имамо демократију. Али имамо само представничку демократију.
Једина ствар коју вам представничка демократија омогућава јесте да сваке четири године бирате оне који вас
владају – али само из уског круга оних који вас владају.
Апсолутно немате никакву могућност да одлучујете о садржају политике, о политичким мерама, о политичким
правилима, иако смо ви и ја становништво ове земље.
- Мислим да треба да прођемо кроз савезне државе.
У свакој савезној држави имамо свој устав.
И пошто су то одвојени устави, сваки устав у савезној држави нам омогућава да те уставе мењамо.
То, међутим, значи да можемо преузети ту власт у савезним државама.
Овим се закључују изјаве Ралфа Лудвига о потпуно легалном и, пре свега, мирном путу ка истинској
народној демократији, у којој народ заиста има реч.
Овај пут, путем демократски договорених измена државних устава, је потпуно ненасилан и правно исправан.
Ово би дало народу пуну одговорност и сву власт, што је, уосталом, основни принцип демократије.