Али хајде да уживамо у термину "пандемијски споразум" на тренутак, молим вас, пандемијски споразум!
Потписују се уговори о пандемијама. Не ради се о здрављу. Не ради се о заштити наших живота од злих, злих убилаца.
Молим вас, претражите на Гуглу: "Десет највећих здравствених ризика" и пронаћи ћете критичара вакцинације
Сада разговарам са адвокаткињом Биате Бахнер. Хвала вам пуно што сте одвојили време да нам се придружите.
Госпођо Бахнер, хајде да одмах започнемо са питањем.
Преговори о међународном споразуму о пандемији ушли су у нову рунду у Женеви.
Представници 194 државе чланице Светске здравствене организације (СЗО) су већ закључили многе од
37 чланова нацрта уговора у 11 рунди преговора.
Стручњаци су стога уверени да се у наредне две недеље коначно може постићи споразум. Да бисмо врло грубо
резимирали: до сада није постигнут никакав споразум.
У децембру неће бити посебног гласања; уместо тога, покушаће се да се до 25. маја, на следећој Скупштини
здравља, постигне споразум како би се могло одржати гласање.
И, наравно, заинтересовани смо за вашу процену овога. Можете ли то потврдити? Како се цела ствар развија?
Уосталом, споразум СЗО о пандемији је ваша област стручности, зар не?
То је потпуно тачно. Заправо, протекле године сам веома интензивно радила на два споразума.
Наиме, у овој књизи "Споразум о пандемији СЗО".
Међутим, није само овај споразум, већ и такозване Међународне здравствене прописе, које су на снази већ дуго времена, али које
су током пандемије биле примењиве у верзији из 2005. године.
Од самог почетка пандемије и касније, споразум о пандемији био је оправдан тиме што су националне владе
катастрофално пропустиле у свом одговору на коронавирус.
Наравно, био сам потпуно огорчен јер – извините, маске, карантини, социјално дистанцирање, казне, вакцинације, обавезне
вакцинације... Све смо то прошли, и вероватно је цео свет такође, неки више, неки мање, а онда они који су, такорећи, склопили
те споразуме тврде с таквом безскрупулозношћу, дрскошћу и бестидном нашом да смо пропали, и то на најгори могући начин.
То је оно што је произашло из другог нацрта. Чини се да су се и други такође жалили на толико претпоставки.
Али хајде да само уживамо у термину "пандемијски споразум" на тренутак, молим вас, пандемијски споразум!
Потписују се уговори о пандемијама. И тако се чини да су пандемије заиста добар посао.
Само је Немачка потрошила 440 милијарди, не милиона, већ милијарди евра у три пандемијске године од 2020. до
2023. То је тачно, 440 хиљада милиона евра за три године!
Сигурно бисмо били боље прошли са њима него са маскама, које, где год да их сада морају одбацити... употребљене
и оне које нису узете, вакцине – милиони њих нису узети.
Али то само наставља да траје. То је велики бизнис. То је велики бизнис за неколико индустрија.
То је, наравно, велики посао за фармацеутску индустрију. То је невероватно велики посао за
индустрију података, а самим тим и за војну индустрију.
И знамо да када о томе говоримо, није реч о здрављу.
Не ради се о заштити наших живота од злих убилаца који нас тако смртоносно нападају.
Никако. Они су прво произведени у лабораторији.
И део споразума о пандемији – и, узгред, једна од главних тачака спора – јесте комерцијализација управо овог
"истраживања добијања функције", из које је, како год било, порекло и побегао коронавирус.
И размена ових патогена и комерцијализација, финансијализација, то је једна од кључних
тачака о којима још није постигнут договор.
"Повећање функције" је оно што се назива функционалним истраживањем. У зависности од сврхе због које се спроводи, може
се описати и као истраживање биолошког оружја, што је заправо забрањено и требало би да буде забрањено, и
спада у Конвенцију о биолошком оружју, која заиста постоји.
Али овде се то заправо промовише и финансира, такорећи. И то је потпуно неспоразумљиво.
Овај споразум – споразум о пандемији – заиста пробија све границе, све црвене линије.
Ово је велики бизнис! Ништа друго; у ствари, у крајњем служи новцу, моћи и контроли, наравно.
Контрола, на пример, проглашавам пандемију, па ступа на снагу режим ванредног стања – све то добро знамо из Немачке.
Обична правна правила се не примењују. Више нам није дозвољено ништа да радимо. Можда би се
могло рећи да је проглашена медицинска војна управа.
И пошто бисмо умрли, јер немамо природни имунитет на све те ужасне, ужасне убилачке вирусе, потребна нам је вакцина.
Али ова вакцина, наравно, не може бити развијена у року од десет година.
Дакле, наравно, морамо обуставити све ове прописе о безбедности по фармацеутском законодавству, наиме немачком, европском
и међународном праву, јер имамо ужасну, ужасну пандемију – каже неки политичар из СДП-а чије име стално заборављам.
Ни ја не могу да се сетим ничега.
Али ми имамо ванредна овлашћења, да тако кажем. Имамо хитно одобрење, као код Ковид вакцина – код четири од њих.
Укинули смо све мере предострожности и безбедносне провере јер је генерални директор СЗО
поново одиграо на "картицу пандемије", такорећи.
А која је магична реч? "Јавноздравствена ванредна ситуација од међународног значаја",
PHEIC. Како се изговара? Фејк! Океј? У реду?
Ова двосмисленост може чак бити и намерна, не знамо.
Дакле, то су планови, а ови Међународни санитарни прописи увек су предвиђали мере као што су карантин и тестирање, као и принудне
мере – оне су сада заправо примењене у вези са коронавирусом, и сматра се да све још увек није довољно регулисано,
па постоји жеља да се правила још више оштрије примене.
Када Реин уђе, ти и ја, који ово критички посматрамо, представљамо здравствени ризик према СЗО.
Критичар вакцина је једна од десет највећих претњи СЗО.
Молим вас, претражите на Гуглу: "Десет највећих здравствених ризика" и пронаћи ћете критичара вакцинације који се криминализује
и кога људи желе да зауставе, кога они у основи желе да... па, већ постоји Интерполова јединица под називом "Кибер-простор" .
Ако објавимо релевантне информације које не одговарају наративу СЗО, могли бисмо бити сајбер-криминалци.
Дакле, ова два плана, IHR (Међународне здравствене прописе) и споразум о пандемији, немају ништа добро на уму.
Дакле, за оне од вас који још нисте добили божићни поклон – ово је мала рекламна пауза – препоручујем ову књигу. Да,
заиста сам је написао... била је моја најтежа књига, моја седма.
Било је тешко. Покушао сам да га напишем тако да буде заиста лако за читање.
На свакој страници постоји наслов, односно поглавље. То су кратка поглавља.
Можете га и само прелистати. Али добијате утисак колико су нас лажили и обмањивали.
Желео бих да видим како се ова књига позајмљује и поклања изнова и изнова, уз један услов: проследите је
након недељу дана! Јер информације треба да изађу у свет.
Враћајући се на овај тренутни развој догађаја: у Женеви – 1. јуна 2024. године, ми, група међународних правника,
одржали смо тамо демонстрацију – па, не ја, не адвокати, већ је, пре свега, организована демонстрација.
Међутим, одржали смо и међународну конференцију за штампу јер су тамо требало да буду донети IGT и споразум о пандемији, што
заправо стоји у супротности са сопственим прописима СЗО, јер коначни нацрт мора бити доступан четири месеца унапред
како би га гласало 194 државе чланице Светске здравствене скупштине. Нису били доступни све до два дана пре гласања!
Верујем да су ти чланови, да су још увек тамо, вероватно били закључани у Светској здравственој организацији у
Женеви и да им није било дозвољено да изађу док не потпишу нешто. Веома је сумњиво како се то догодило.
У сваком случају, они су направили огромне измене у IGV-у без поштовања овог четворомесечног периода, и пренели су
велики део одредби из пандемијског споразума, који захтева двотрећинску већину, у IGV, који захтева само просто већину.
Била је велика збрка, и признајем да смо се надали да их неће усвојити, али смо следећег јутра
сазнали да су они заправо прогурали нешто кроз. Сомњиво!
То је заиста само привид владавине права, и признајем да сам због тога у јуну био заиста депресиван.
Сада се наставља, они настављају да преговарају о споразуму СЗО о пандемији.
Све је у новцу. Земље у развоју желе више новца, док индустријализоване земље не желе да се одрекну својих патената.
Ово су све легитимне расправе, али се не слажемо да је истраживање добијања функције, односно ово функционално
истраживање, ови модификовани вируси који су наводно потребни да би се одвратио напад биоложким оружјем од стране
терориста и да би се развиле вакцине... Јебена глупост, они их сами развијају како би потом развили вакцину.
Препоручујем филм о Џејмсу Бонду "Спектр" из 2015. године, у којем је то дивно описано.
Да, пандeмијски споразум још увек није заиста финализован, али би требало и вероватно ће бити одлучено на
следећој Скупштини Светске здравствене организације у Женеви крајем маја. Надам се да неће.
С друге стране, то је само папир, па морамо видети како су се ствари развиле у свету, како је свест порасла, на пример преко
Kla.TV и свих нас, и морамо рећи нашим владама... па, Немачка, Немачка је покретачка снага иза уговора о пандемији, зар не?
У Немачкој не морамо да бринемо о влади... не можемо много да очекујемо док је ова влада на власти, која даје
толико новца СЗО, која је, узгред, такође у великој мери укључена у фармацеутски и пословање са подацима.
Они профитирају и желе да профитирају. При томе ризикују наше здравље и наше животе. Сматрам то изузетно криминалним!
Морамо то зауставити и зауставићемо то.
Зауставићемо то! Можемо то да урадимо, да цитирам некога чије име тренутно не могу да се сетим.
Али веома укратко, госпођо Бахнер: да ли би кључ онда, такорећи, био просветљено друштво?
Мислим, ми подржавамо и помажемо да пренесемо оно што ви, као стручњак, као адвокат, такорећи... Већина
адвоката није у стању да нешто саопшти на такав начин да обични грађани попут мене могу да разумеју.
Али ти то можеш, можеш пренети поруку, ми ћемо је пренети народу.
Али верујем да је просвећено друштво кључ за обнављање функционисања правосудног система, зар не?
Да ти, као адвокат, можеш поново нормално да радиш, јер тамо седи заиста објективан судија, зар не?
Па, образовање и информације, као и спремност да се информишете, први су корак.
Онда ови људи треба да буду оснажени да имају храброст да кажу "не", да кажу "доста", да предузму акцију.
Дакле, ова храброст би била други корак.
Због страха од губитка посла, друштвеног изопштавања и тако даље... Све то прихватамо, већ смо једна велика
породица, знамо како је, знамо како је бити прогоњен, изопштен, шта год, бити окривљен, изненада бити свашта.
Ми смо, наравно, срећни што можемо да поздравимо све те храбре душе које су, као и ми, веровале у владавину права,
у демократију, у државу која има најбоље интересе на уму.
Глупости, наседали смо, али сада знамо боље: образовање је први корак – тако да и теби много хвала!
Хвала вам пуно. Још једно последње питање, да?
У овим временима пружамо велику количину информација преко веб-сајтова, Телеграма, Јутјуба, различитих канала итд.
Ако цензура настави да напредује, многе ствари више неће бити могуће, а у случају кризе многи људи ће остати
сами јер су се увек ослањали на доприносе адвоката Бахнера, али никада нису успоставили регионалне везе.
Да ли мислите да је ово такође кључни фактор у данашњем свету, да се људи упознају на локалном нивоу,
да изађу из анонимности и успоставе регионалне везе?
То је заиста једна од најважнијих мера у самој згради, на улици, у комшилуку.
И забележи људе који живе близу тебе, њихове адресе – иди и посети их!
Понекад сте се можда упознали само напољу или у ресторанима, па можете отићи тамо аутомобилом или пешке, а ја бих заправо
поставио границу за умрежавање: Где још могу да дођем пешке?
Могу да пређем пет километара за сат времена, зар не?
Дакле, ова пет километара дуга петља, апсолутно, локално умрежавање је најважнија ствар за подршку, медицинску
и, наравно, у погледу водоснабдевања, исхране, медицине – и, наравно, такође да бисмо међусобно помагали.
Можда ће нам ово поново затребати. Да, важна напомена, важна мера!
Хвала вам пуно, госпођо Биате Бахнер, на овом интервјуу.
Желимо вам много успеха у вашем текућем образовном раду.
Мислим да си то већ описао: понекад дођеш до једног ниског тренутка када помислиш: "О, човече, шта ће се следеће десити?"
Али ти зрачиш надом, зрачиш самопоуздањем – мислим да је то сјајно! Можемо ли то пренети гледаоцима? У реду, хвала ти.