Medicīna kā varas līdzeklis iedzīvotāju skaita kontrolei?
Veselība vai slimība kā ierocis? Medicīniskā ārstēšana nāves slazdā?
Florians Makls (Florian Machl) no Report24 un viņa viesis Dr. Gerds Reuters (Gerd
Reuther) dažādos veidos izgaismo medicīnas vēsturi.
Bet dzirdiet paši, kā Dr. Reiters atklāj sakarības ar plašām un detalizētām zināšanām, kāpēc, viņaprāt, tīra
alkatība peļņas gūšanai šķiet nepietiekams izskaidrojums un kas 15 minūšu pilsētām ir kopīgs ar šo tēmu...
Kas aiz tā visa slēpjas? Dr. Gerds Reiters analizē vakcināciju, varu un kontroli
https://report24.news/was-steckt-dahinter-dr-gerd-reuther-ana lysiert-impfungen-macht-und-kontrolle/] Laipni lūgti Report24.
Mans vārds ir Florians Makls (Florian Machl), un šodien mūsu studijā ar mums ir Dr. Gerds Reuters. Sirsnīgs sveiciens.
Sveiki.
Dr. Reiters, pirms kāda laika jūs uzrakstījāt ļoti veiksmīgu grāmatu, ar kuru jūs kļuvāt
ļoti labi pazīstams, varētu teikt, mainstreamā.
Tie bija pavisam citi laiki, tas bija pirms 2020. gada.
Iespējams, mēs sāksim ar šo darbu, kas jūs motivēja un ko jūs varētu no tā mācīties.
Jā, tas bija "Der betrogene Patient", 2017. gadā, laikā, kad šādu manuskriptu vēl varēja publicēt vispārējā
izdevniecībā un varēja atklāti kritizēt medicīnas sistēmu visos virzienos, lai atklātu patiesību.
Tagad tas kļūst arvien grūtāk.
Un jūs diez vai esat spējīgs ar to iepazīstināt plašu auditoriju, jo informācijas kanālu ir kļuvis mazāk.
Taču motivācija toreiz bija tāda, ka es saskaros ar savu 30 gadus ilgo profesionālo dzīvi un sapratu, ka daudzas lietas medicīnā
vienkārši iet greizi vai, jāsaka, ka tām vajadzētu iet greizi.
Jo, lai gan veselība ir uzrakstīta ar lieliem burtiem, patiesībā tā nemaz nav plānota, jo medicīnā jau vairākus simtus gadu diemžēl
ir bijis tā, ka slimība ir īstais bizness, nevis veselība.
Ir teiciens, ka naudu var pelnīt tikai ar slimiem, bet ne ar veseliem, lai gan agrāk esot bijušas arī citas sistēmas.
Ir ziņojumi no Ķīnas, ka agrāk bija citādāk.
Jūs maksājāt ārstam par to, lai saglabātu jūsu veselību, kas patiesībā izklausās daudz patīkamāk.
Jūs esat medicīnas vēsturnieks, tāpēc jums ir daudz laika, lai aplūkotu jautājumus, un man ir sajūta, ka tagad tas aizvien
vairāk virzās sociālās kritikas virzienā jeb uz sabiedrību kopumā, kurai veselība, protams, ir ļoti svarīgs jautājums.
Un pirms tam mēs īsi runājām par to, ka pasaule šobrīd patiesībā saskaras ar ne pārāk patīkamu situāciju.
Jā, tā ir taisnība, ka veselība un rūpes par to ir kļuvušas galvenokārt par sociālu apsvērumu.
No vienas puses, tas ir vēsturisks skatījums, kas ir svarīgs medicīnai un kas nav
iespējams bez sociālo apstākļu ņemšanas vērā.
Mana sieva ir vēsturniece, tāpēc arī tā bija iespēja izprast vēsturiskos apstākļus.
Taču šī ciešā saikne starp medicīnu un vēsturi patiesībā ir pastāvējusi vienmēr, un tagad, pateicoties
Kovid-19, tā ir kļuvusi zināma plašā mērogā, ka medicīniskā kampaņa tiek izmantota, lai kontrolētu sabiedrību.
Tomēr tas nebija pirmais gadījums, jo medicīna faktiski tika ieviesta 13. gadsimtā kā akadēmiskā
universitātes medicīna, lai ietekmētu sociālos apstākļus.
Tolaik galvenokārt baznīca bija tā, kas centās izveidot šo jauno ārsta profesiju.
Un kāpēc viņai bija vajadzīgi ārsti?
Galu galā, lai noskaidrotu, kas sabiedrībā ir slims, kam ir veselības problēmas.
Tātad ietekmīgie cilvēki to uzzināja ļoti ātri.
Un tad viss bija saistīts ar varu, iespējams, ar mantojumiem, tāpēc jūs jau laikus gribējāt būt informēts.
Un ar medicīniskajiem pasākumiem, kas tolaik tika pasniegti kā ārstēšanas koncepcija, kā tā sauktā sulu
teorija, pastāvēja arī iespēja apzināti kaitēt veselībai.
Tātad bija iespējams radīt slimības. Tas ir bijis iespējams ne tikai mūsdienās, bet arī toreiz.
Piemēram, dažus ādas izsitumus var izraisīt ziedes, kas satur dzīvsudrabu. Un tad tika teikts, ka kādam ir lepras.
Un tajā laikā lepras bija diagnoze, kas izraisīja lepras slimību Eiropā, nevis citās valstīs.
Tāpēc islāma pasaulē lepras slimnieks ar ādas simptomiem, kad deguna vai auss daļas varēja tikt
apēstas, varēja turpināt normāli dzīvot sabiedrībā.
Bet kristīgajos Rietumos baznīca to ir definējusi tā, ka cilvēkam ir jāatstāj sabiedrība - ar visu savu īpašumu.
Un šis īpašums pēc tam bija jāpārdala jaunajiem īpašniekiem.
Tātad tas bija ļoti praktisks veids, kā atbrīvoties no nepatīkamiem cilvēkiem.
Pirms laika, kad kristietība Eiropā kļuva par vispārējo reliģiju, lepras pat nepastāvēja.
Vienmēr ir teikts, ka tas tika ievests līdz ar krusta kariem.
Iespējams, bija arī kāda jauna slimība vai divas.
Bet šis modelis ir par slimību, turklāt redzamu slimību, lai kādu izslēgtu no sabiedrības, lai no tā atbrīvotos.
Tāpēc, piemēram, Donalds Tramps, ja viņš būtu dzīvojis tajā laikā, šodien varētu saslimt ar lepras slimību.
Un tad bez tiesas prāvas viņiem vajadzēja teikt: Trampa kungs, mums ir žēl.
Diemžēl viņi ir spiesti pamest uzņēmumu, un tagad viņiem jādzīvo šeit, drošā
priekšpilsētā, un viņiem vairs nav atļauts uzstāties.
Tāpēc toreiz tika ieviests tas, kas atkal aktualizējās arī saistībā ar Covid, proti, viņi teica, jā, tie ir
slimi cilvēki, viņi ir jāizolē uz ierobežotu laiku. Ar lepras slimību tas bija tikai pastāvīgi.
Un pēc tam bija arī jautājums par šo radikālo pasākumu izmantošanu... - Tika lietotas daudzas toksiskas vielas, ko
šodien grūti iedomāties: Arsēns, dzīvsudrabs un antimons.
Pareizās devās tās visas bija nāvējošas vielas.
Citiem vārdiem sakot, jebkuru banālu slimību var pārvērst par nāves slazdu.
Un tas pēkšņi atkal šķiet pazīstams. Kāds tas atkal bija ar Kovidu?
Parastu, nekaitīgu gripu, ko sauca par Covid. Un, lietojot atbilstošus medikamentus, es domāju tikai Ziemeļitāliju,
viss pēkšņi kļuva par nāves slazdu daudziem veciem cilvēkiem.
Pēc tam viņi nomira no iespējamās gripas, lai gan viņi nomira no ārstēšanas.
Un šis koncepts tika ieviests jau tolaik.
Un, ja kādam šķiet, ka tas, ko es saku, ir pārspīlēts, tad ir arī kāds mūks Abrahams Santa Klāra, kurš 18. gadsimtā, t.i., pārejā
no 17. uz 18. gadsimtu, to rakstveidā pierakstīja un teica:
Jā, ārsta profesija ir atļauja nesodīti nogalināt.
Turklāt viņš bija iekšējs cilvēks, tāpēc zināja, kāda loma sabiedrībā ir medicīnai.
Un tagad mēs to atkal redzam ar visām vakcinācijām, kas arī nav saistītas ar veselību, bet gan ar pretējo.
Un visa šī spēle, pēdiņās "spēle", šī ļaunā spēle, viļņveidīgi turpinās jau kopš 13. gadsimta, un tad, kad rodas
sociālās problēmas, tā tiek izspēlēta kā epidēmiska slimība.
Ja jums tas viss ir vajadzīgs, tāpat kā jums tagad ir vajadzīgs Kovids ar finanšu krīzi, pirmais mēris sākās 14.
gadsimtā, 1347. gadā, pēc banku krīzes Florencē, tajā laikā.
Citiem vārdiem sakot, vienmēr pastāv ļoti cieša saikne starp veselību un sociālajām norisēm vai,
precīzāk, sociālajām problēmām, kas apdraud valdošo eliti.
Un tieši šeit jūs izmantojat veselību kā ieroci.
Fons ir ļoti aizraujošs.
Protams, es uzskatu, ka vienmēr ir iesaistīts liels impulss.
Kad runājam par vakcināciju, no tās var nopelnīt miljardus.
Citiem vārdiem sakot, tam ne vienmēr ir jābūt, manuprāt, man vēl nav galīga viedokļa par šo jautājumu, bet ne vienmēr tam ir jābūt
ļaunprātīgam nolūkam, tas var būt vienkārši alkatība, kad jūs izstrādājat "narkotiku" pēdiņās,
kas patiesībā neko nedara, kas var pat kaitēt.
Un ar ko var nopelnīt miljardus un pārliecināt valdības to darīt: Tas ir tik svarīgi, tas
glābj tik daudz dzīvību, tas ir vajadzīgs ikvienam.
Mēs varētu paskatīties, piemēram, uz Ameriku, kur pašlaik bērniem obligāti vai plānots veikt vairāk nekā 70 šādu vakcināciju.
Es nezinu, cik stingri noteikumi ir katrā valstī.
Bet es vismaz zinu, ka no aptuveni 10 tā sauktajām vakcinācijām pirms dažiem gadu desmitiem tagad līdz 18
gadu vecumam tiek plānotas gandrīz 100 vakcinācijas.
Un tas ir skaidrs, aiz tā var stāvēt tikai peļņas intereses, jo cilvēki ir dzīvojuši miljoniem gadu
un ļoti, ļoti ilgi ir iztikuši bez šīm vakcinācijām.
Bet paskatīsimies uz Ameriku.
Tāpēc es uzskatu, ka peļņas intereses joprojām nav sasniegtas, jo, ja mēs skatāmies uz šo programmu,
kas ir novedusi pie daudzu hronisku slimību rašanās.
Tas ir brīnišķīgi, ka Roberts Kenedijs juniors tagad ir publiski publicējis videoklipu, kurā norāda, ka ASV agrāk
bija citādāk, proti, salīdzinājumā ar citām valstīm amerikāņi nebija slimāki un nedzīvoja īsāku mūžu.
Un tas viss attīstījās tikai 80. un 90. gados, paralēli vakcinācijas programmai, kā arī paralēli
augošajam augstas pārstrādes, arvien sintētiskākas pārtikas patēriņam dažādos veidos.
Šie ir galvenie notikumi, kas izskaidro, kāpēc veselība ir arvien vairāk sabojāta.
Un, ja laika gaitā tā notiek un nav pretregulācijas, tad tam ir jābūt koncepcijai.
Jo tad jūs zināt, ka šis veids, kā veselus cilvēkus padarīt slimus ar bezjēdzīgiem medikamentiem vai
nepareizu dzīvesveidu, patiešām darbojas tikai noteiktu laiku.
Jo tad pārāk daudz cilvēku būs slimi, un tas nedarbosies.
Un otrādi, jūs vienmēr varat veikt darījumus ar veseliem cilvēkiem, nepadarot viņus slimus, kā
tas pēdējās desmitgadēs ir noticis arī pie mums.
Tātad visas šīs profilaktiskās skrīninga pārbaudes ne vienmēr kaitē, tomēr tās ir kļuvušas par lielu biznesu.
Tāpēc tas noteikti vienmēr ir svarīgi visos tirgū laistajos preparātos.
Bet bez šīs kaitīgās dienaskārtības, manuprāt, nevar izskaidrot visas vakcinācijas.
Sākumposmā galvenā uzmanība tika pievērsta šīm ļoti retajām slimībām, kas nekad nav bijušas sociāla problēma.
Tātad masalas, parotīts - tie vienmēr ir bijuši ļoti mazs saslimšanas gadījumu skaits katrā sabiedrībā.
Un piespiedu kārtā to novērst ar pieeju, kas ir pilnīgi bezjēdzīga, kas nav iespējama nevienā bioloģiskā procesā,
ir koncepcija, kas nevar būt komerciāli dzīvotspējīga ilgu laiku, jo tad tā patiesībā ļoti īsā laikā pati sevi atmasko.
Daudzi saka, ka tagad aiz tā stāv ne tikai farmācijas industrija, bet arī iedzīvotāju skaita samazināšanās.
Un tas ir arī atklāti pateikts - Romas klubs, mēs esam it kā pārāk daudz cilvēku šajā pasaulē.
Protams, jāsaka, ka masveida vakcinācija un citas medicīniskās intervences galvenokārt skar valstis, kurās nav daudz dzimstības
un kurās, kā tiek apgalvots, samazinās iedzīvotāju skaits.
Tagad būtu jāpieņem pretarguments: Kāpēc šādi medicīniskie eksperimenti, ja vēlamies
tos tā saukt, netiek veikti, piemēram, Āfrikā?
Vai Āzijā, kur mums ir milzīgas valstis. Ķīnā iedzīvotāju skaits samazinās.
Bet Indija izskatās tieši pretēji - tur ir vairāk nekā miljards cilvēku, kuri ir ļoti
priecīgi vairoties, kā tas ir nabadzīgākās kultūrās.
Tad kāpēc šādas lietas tik daudz tiek darītas šeit, bet tur, šķiet, vispār netiek darītas?
Nu, tas galvenokārt tika darīts tur.
Ja aplūkojam pēdējās desmitgades, šie vakcinācijas eksperimenti ir notikuši Āfrikā un Indijā ar skaidru
nodomu kaitēt iedzīvotājiem un padarīt tos neauglīgus.
Cik man zināms, Indijā pret Bilu Geitsu šajā sakarā ir ierosinātas vairākas tiesas prāvas.
Un Āfrikā bija arī liela kampaņa, kurā tika veikta vakcinācija pret stingumkrampjiem, kas, manuprāt, bija
jāatkārto ik pēc sešiem mēnešiem, kas vairs nebija saprotama pat tiem, kas atbalsta vakcināciju.
Un katoļu baznīcas aktīvisti atklāja faktu, ka tajā ir vielas, kas varētu izraisīt neauglību.
Tad viss, protams, tika attiecīgi apturēts.
Pēc tam, kad tas tika atklāts, tas vairs nebija pieņemams.
Un vakcinācijas skepse, maigi izsakoties, šajās tā sauktajās jaunattīstības valstīs šobrīd ir ārkārtīgi liela.
Citiem vārdiem sakot, ja viņi redz ierodamies vakcinācijas komandu ar baltiem cilvēkiem, viņiem ar to pietiek.
Vakcinācijas komandas ir tikušas pārspētas atkal un atkal, un tās ir atgriezušās, neko nesasniegušas.
Es domāju, ka pēdējās desmitgadēs iedzīvotāju vidū pieņemšana ir faktiski samazinājusies līdz gandrīz nullei.
Tagad jūs redzat, ka pilnīgi bezjēdzīgu vakcinācijas kampaņu, kāda bija Gazā, varēja veikt tikai pilnīgi groteskākajos
pamiera apstākļos, kad cilvēki faktiski nevarēja bēgt.
Un, iespējams, šis pamiers deva viņiem vēl vienu iespēju atvilkt elpu un iegūt nedaudz pārtikas un svaiga ūdens.
Bet ar nosacījumu, ka viņi līdzi ņem arī vienu no šīm vakcīnām saviem bērniem.
Tātad tas acīmredzot bija iespējams tikai šajos piespiedu apstākļos, jo citās valstīs, kur
iedzīvotāji joprojām var bēgt, viņi nekavējoties bēgtu.
Ja es varu īsi pārtraukt, tas ir tas, kas lika man doties uz Gazu, - tā patiesībā būtu
bijusi tēma, pie kuras es gribēju atgriezties.
Mani ļoti pārsteidza, kāpēc Rietumi tagad sevi pasludina par lielajiem labdariem, kas imunizē šos nabaga bērnus.
Kāda bija šī vakcinācija? Un vai šai vakcinācijai ir kāds pamats, lai apgalvotu, ka tā ir noderīga cilvēkiem?
Jā, tas ir poliomielīts, kas ir pilnīgs absurds.
Pirmkārt, pretēji šiem pastāvīgajiem mainstream apgalvojumiem, poliomielīts nav ne infekcijas, ne vīrusu slimība.
Drīzāk poliomielīts ir parādība, proti, ļengana paralīze, kas rodas toksīnu iedarbības dēļ.
Tolaik 20. gadsimta pirmajā pusē ar šiem pesticīdiem, kas tika izmantoti lauksaimniecībā,
vispirms, pamatojoties uz arsēnu, tad vēlāk tas DDT.
Taču arī citi toksīni var izraisīt ļenganu paralīzi jebkurā vecumā, vienkārši tāpēc, ka izmantotie
toksīni parasti ir toksīni, kas ietekmē nervu šūnas.
Un, protams, jo mazāks ir bērns, t. i., jo jaunāks cilvēks, jo mazāks ir viņa izplatības apjoms, jo toksiskāks viņš ir.
Tāpēc poliomielīts tolaik galvenokārt skāra bērnus, lai gan vienmēr bija arī slimi pieaugušie.
Jebkurā gadījumā poliomielītu nav jēgas, jo ar nekādu vakcināciju nav iespējams novērst saindēšanos, tas nav iespējams.
Otrkārt, ārkārtas situācijās dabiski rodas noteiktas slimības, infekcijas slimības, ko
izraisa ūdens piesārņojums un pārtikas trūkums.
Vēl ir gripa, visas caurejas slimības, visas šīs slimības - iedomāsimies tikai holēru un vēdertīfu, tas
faktiski ir viss - vai dizentēriju, kas ir bīstamas, ja kaut kur notiek karš, pastāv epidēmiju risks.
Bet poliomielīts nenotiek, ja vien netiek izmantota, piemēram, indīga gāze.
Ja tiktu izmantota indīgā gāze, tad, protams, notiktu arī nervu saindēšanās un attiecīgi paralīze, ko, protams,
varētu attiecināt uz poliomielītu, sakot, ka poliovīrusa marķieri atrasti kaut kur notekūdeņos.
Taču, kā mēs zinām no kara zonām, visu gadsimtu laikā poliomielīta paralīzes epidēmija nav bijusi saistīta ar karadarbību.
Tātad tas atkal skaidri parāda, ka šeit darbojas pavisam cita programma, un mums ir jāpieņem, ka tā ir
kaitīga programma, neauglības programma iedzīvotāju vidū.
Vai esat pilnībā iepazinies ar argumentiem par vakcināciju pret poliomielītu šajā kara zonā?
Arī man tas šķiet ļoti dīvaini. Būtu jābūt kādiem skaitļiem, kas apliecinātu, ka šādi gadījumi tur patiešām notiek.
Jā, cik man zināms, nav runāts par nevienu gadījumu, kas būtu noticis, lai arī kas būtu izraisījis šo paralīzi.
Un šis atsevišķais gadījums draudētu izraisīt tūlītēju masveida epidēmiju.
Tāpēc mūsdienās mums daudz kas nav vajadzīgs. Tas ir tas slavenais rīsu maiss, kas kaut kur nokrīt, un cilvēki uzreiz reaģē.
Tā ir tipiska Pasaules Veselības organizācijas uzvedība, ka faktiski nekam nav jābūt.
No Kovid-19 testu rezultātiem mēs zinām, ka, kad pandēmija tika izsludināta visā pasaulē, bija aptuveni 7000
cilvēku ar pozitīviem testiem - mēs pat nezinām, vai viņu vidū bija kāds slims cilvēks.
Un, piemēram, nesen atkal tika ziņots par masalām, kuru gadījumu skaits visā pasaulē ir palielinājies par 20 %.
Taču, izlasot Pasaules Veselības organizācijas publikāciju, jūs saprotat, ka tā ir simulācija, ka aiz tās nav reālu skaitļu.
Šajā dokumentā ir pat norādīts, ka patiesie novērojumu skaitļi, par kuriem ir ziņots visā pasaulē, patiesībā ir par
zemu novērtējuši scenāriju, tāpēc ir veikta ekstrapolācija.
Tātad tā ir vārda ekstrapolācija otrā nozīme, ka simulācijas modeļi tagad ir radījuši skaitļus, kas nemaz nevar būt
pareizi. Un tad var aplūkot atsevišķas valstis un mirušo skaitu.
Tas nekādi neatbilst pēdējās desmitgadēs publicētajiem datiem, kur kaut kur ir bijuši daži simti saslimšanas
gadījumu, bet, lai šāds risks iedzīvotājiem vispār pastāvētu, katru gadu būtu jāreģistrē desmitiem tūkstošu gadījumu.
Tātad mēs redzam, ka tas nemaz nav atkarīgs no reāliem negadījumiem, bet jūs tos vienkārši atmetat un pieprasāt.
Un, ja viņi veic kādu testu, kas neko neliecina - kā mēs zinām par Kovid, PCR testu, viņi var nekavējoties publicēt gadījumus,
par kuriem ir domāts, ka tie ir bijuši, bet nekad nav bijuši.
Un tad tas parādās visos laikrakstos visā pasaulē, un katastrofa ir tur - un rodas bailes.
Tāpēc mēs to pieminējām arī mūsu epidēmijas stāstā grāmatā "Hauptsache Panik", kas ir izšķirošais punkts.
Cilvēki vienmēr cenšas tikai radīt bailes, jo bailes liek pārstāt domāt skaidri.
Un šodien ir ļoti viegli radīt bailes plašsaziņas līdzekļos, publiskojot skaitļus, milzīgas briesmas un potenciālu, lai
gan neviens uz vietas pat nevar pārbaudīt, vai tās pastāv.
Un, kad kāds to dara, viņš saprot, ka tas nekas nav.
Šķiet, ka problēma vienmēr ir tur, kur jūs neesat.
Problēmas, šķiet, ir šīs matemātiskās spēles, ko mēs esam redzējuši Kovid pandēmijas, tā saukto.
Bet mēs to pašu redzam arī klimata jautājumā, kur paniku arī rada daži aprēķini, kas praksē nemaz nav redzami.
Manipulācijas notiek visur, arī ieejas punktos.
Piemēram, saistībā ar šiem pandēmijas stāstiem es vispār neuzticos šiem mērījumiem notekūdeņos.
Es to esmu aprēķinājis arī fiziski.
Tas būtu tas pats, kas iemest cukura kristālu peldbaseinā, un, no otras puses, es to varu izmērīt,
bet nevaru. To man ir teikuši arī vairāki zinātnieki.
Nu, es domāju, ka tas ir fokuspocus.
Tas pats ir ar 20 mērīšanas stacijām jūrā, lai noteiktu temperatūru un teiktu, ka
mēs zinām, kāda tā bija pirms 100 000 gadu.
Tātad šie mērījumi ir muļķības. Varbūt mēs atgriezīsimies pie masalu tēmas.
Šobrīd tas ir aktuāls jautājums arī Vācijā, jo tur pastāv sava veida netieša obligāta vakcinācija.
Un ir viena lieta, kas mani interesē, man šķiet, ka es to dzirdēju no jums MWGFD pasākumā:
Šīm bērnu slimībām patiesībā varētu būt arī pozitīva ietekme uz cilvēkiem. Vai tā ir taisnība?
Jā, bērnu slimības ir tik senas, cik senas ir vēstures liecības par tām.
Tās ir pastāvējušas vienmēr, un atšķirībā no mūsdienām tās nekad nav tikušas pasludinātas par problēmu.
Tātad mēs zinām masalu, bakas, skarlatīnas un masaliņu aprakstus no iepriekšējiem gadsimtiem, no kuriem varam
secināt, ka šīs slimības bija saistītas ar šīm slimībām.
Bet vispirms viņi teica, ka tās ir bērnu slimības un bērni to visu pārdzīvos.
Un tikai šeit mēs uzzinājām, ka, jā, arī pieaugušie ir pakļauti riskam.
Un, otrkārt, ka tas būtu nāvējoši.
Par masalām jau ir tik absurdas runas, pat pašreizējā kontekstā, ka viens no 100 ar masalām slimajiem varētu
nomirt, lai gan visus šos gadus mēs runājām par vienu no 1000.
Taču tas vairs neattiecas uz industrializētajām valstīm. Labākajā gadījumā viens no 5000, kas nozīmētu, ka, ja
Vācijā ir 50 saslimšanas gadījumi ar masalām, ik pēc 100 gadiem ir viens nāves gadījums.
Un vēl ir liels jautājums par to, vai šī nāve patiešām bija slimības izraisīta.
Tā varēja teikt tikai tad, ja slimība netika ārstēta. Un neārstēta slimība no dzīves nonāk līdz nāvei.
Bet kurš paliek neārstēts? Rūpnieciski attīstītajās valstīs - neviens.
Tas nozīmē, ka tiek veikta ārstēšana. Un visām šīm procedūrām ir riski.
Īpaši masalu gadījumā ir veikti vairāki pētījumi, kuros konstatēts, ka šis ārkārtīgi augstais
drudzis, kas uz īsu brīdi var sasniegt 41 grādu, ir ļoti svarīga slimnieka dziedinoša reakcija.
Un, kad šis drudža uzliesmojums beidzas, slimība izzūd, un jūs to visu pārdzīvojat. Un
viss beidzas, un jums ir imunitāte uz visu mūžu.
Tomēr daudzu paaudžu garumā medicīnai nav bijis cita mērķa kā vien novērst simptomus, tostarp drudzi.
Tas nozīmē, ka pat pie 38,5 grādu ķermeņa temperatūras jau tiek cīnīts ar paaugstinātu
ķermeņa temperatūru, lai samazinātu drudzi.
Tas arī traucē organisma dziedinošos mehānismus, tāpēc jāpieņem, ka tie nedaudzie nāves gadījumi, kas tiešām
ir notikuši, ir saistīti ar šādu nepareizu ārstēšanu.
Nemaz nerunājot par to, ka eksperimentāli tiek lietotas arī citas narkotikas, kas arī var
radīt kaitīgas un letālas sekas, īpaši bērniem.
Bet tas ir jāskata kontekstā.
Tāpēc es zinu par dažiem nāves gadījumiem, par kuriem pēdējo 20 gadu laikā Vācijā tika apgalvots, ka tie bija gadījumi, kad
pieaugušie tika vakcinēti, jo viņi baidījās no masalu infekcijas, jo bērns bija saslimis, un drīz pēc tam viņi nomira.
Ja jums ir jāsaka, jā, vai tās bija masalas, kuru vēl nebija? Vai tā bija vakcinācija?
Tātad tā gandrīz noteikti bija vakcinācija, kas arī saskaņā ar tradicionālo medicīnu ir kontrindicēta, ja ir
epidēmija, ja draud iespējama infekcija, tad nevajadzētu vakcinēties, pat ja jūs ticat vakcinācijai.
Un tagad tas atkal ir izdarīts ar Covid-19.
Tiek izsludināta globāla pandēmija un organizēta vakcinācijas kampaņa.
Tas ir pretrunā ar konvencionālās medicīnas noteikumiem, kas jau 300 gadus atkārtoti propagandē šo vakcināciju.
Daudzām lietām, kas aizkustina cilvēkus, ir ļoti jauks stāsts.
Un stāsts par to - jo vakcinācija izklausās jauki:
Jūs imunizē ar nelielu vielas daudzumu, un tad jūs varat iegūt noteiktu imunitāti.
Mani pārsteidz tas, ka cilvēki aizmirst, kā slimības nonāk organismā, un par to netiek pietiekami runāts.
Slimības nenonāk caur injekcijām kādā muskulī vai asinsritē, tās nonāk caur degunu, muti, gļotādām, jebkur.
Un šeit rodas jautājums, vai funkcionējošai vakcinācijai, ja tāda ir, nevajadzētu sākties tur.
Jā, tas ir ļoti svarīgs jautājums.
Ir pilnīgi nedabiski izmantot nazi vai adatu, lai organismā ievadītu toksiskas vielas.
Tas ir miesas bojājums un nekas cits. Un tā ir trauksmes situācija ķermenim.
Līdzīgi, ja mēs nokrītam ar velosipēdu, saskrāpējam ceļgalu un audos nokļūst ceļa netīrumu
daļiņas, imūnsistēmai ir jāreaģē, cik vien iespējams.
Bet tā nav dabiska situācija infekcijas slimības gadījumā.
Infekcijas slimība, kā jūs pareizi teicāt, kaut kādā veidā uzsūcas caur ādu, caur gļotādām.
Daudzi mehānismi joprojām nav skaidri. Un tur ir aizsardzības mehānismi.
Tā ir mūsu un citu šīs planētas zīdītāju bioloģijas specializācija.
Un, ja es tagad injicēju kādu vielu kaut kur pleca muskuļa audos, kas patiešām varētu iedarbināt nozīmīgu imūnsistēmas mehānismu,
tas nenozīmē, ka parastajā ievades vietā kaut kas notiks.
Amerikāņu vakcinācijas apoloģēts Fauci kungs ar lielu novēlošanos atzina, ka tam patiesībā nav jēgas.
Ja nu kas, tad tas jādara caur deguna gļotādu, ar aerosolu un tamlīdzīgi.
Bet acīmredzot viņi nevarēja. Viņi to nevar arī šodien. Tas nedarbojas.
Vienkārši nav pierādījumu, ka šie pasākumi patiešām ir lietderīgi. Un pirms aptuveni 250 gadiem bija kāds angļu
ķirurgs, kurš to pierādīja ar šīm vakcīnām pret bakām, ievadot šo bakas substrātu, šo bakas strutu, ādā bez asiņošanas.
Vai pat dziļāk zem ādas un muskuļos, un tad viņš novēroja, kas notiek.
Un vēlamā reakcija, ka šīs vakcīnas punktiņi parādījās, notika tikai tad, kad viņš to ielika ādā, bet ne dziļumā.
No tā viņš jau tolaik bija secinājis, ka vakcinācija pret bakām izraisa tikai vēlamo imūnreakciju un
nav bīstama, jo tā paliek ādā un asinis neizplūst.
Un tas ir pamata atziņa, jo tas, kas mūsos izraisa imūnsistēmas reakciju, ir āda vai
gļotāda. Bet ne zemādas taukaudi un ne muskuļi.
Un es uzdrošinos apgalvot, ka, ja tā sauktās Kovid vakcīnas šodien tiktu ievadītas tikai ādā, bez
asins kontakta, mēs nebūtu guvuši nekādu labumu.
Bet mēs, iespējams, nebūtu redzējuši nevienu mirušu vai slimu.
Iespējams, zaudējumi būtu mazāki, jā.
Darījumu varēja noslēgt.
Tas mūs atgriež pie mūsu diskusijas sākumpunkta, proti, ka runa acīmredzot nav tikai par uzņēmējdarbību.
Jo, ja jūs gribētu nodarboties tikai ar Covid-19 vakcināciju, jūs varētu vienkārši izmantot fizioloģiskos šķīdumus.
Tad viss būtu bijis ļoti labi. Nebūtu bijis nekāda izstrādes darba.
Nebūtu nodarīts kaitējums. Un visi būtu bijuši laimīgi.
Jūs varējāt sākt nākamo darbību.
Bet, ja godīgi, tas būtu bijis pamanāms.
Protams, ir jārēķinās, ka kādā laboratorijā kāds veiks izmeklēšanu.
Bet pagāja ilgs laiks, līdz viss atklājās.
Kā liecina pētījums, diezgan liela daļa no šīm partijām acīmredzami bija placebo. Tas nevienu neuztrauca.
Un, ja galu galā zaudējumi pat nav radušies - mēs redzam, atbrīvojums no atbildības, visas šīs lietas.
Tādējādi jūs varētu būt noslēdzis ļoti labu darījumu bez iespējamiem zaudējumiem.
Un tāpēc bizness pats par sevi nav izskaidrojums.
Tas, kas liecina par to, ka noticis kas nopietnāks, protams, ir militāro spēku iesaistīšanās.
Ģenerāļi darbojās visur - Amerikā, Vācijā un Austrijā.
Tādēļ rodas jautājums, kāpēc veselības aizsardzības aģenti ir militāra problēma šādā mērogā.
Arī to var izskaidrot, jo tas bija tik liels drauds, tik lielas briesmas.
Bet mēs esam redzējuši divas lietas, un mēs varētu pie tām atgriezties.
No vienas puses, šī it kā Kovida slimība, kas tomēr nav īsti trāpījusi pa zīmi.
Cilvēki nav miruši, nekur nav konstatēta nekāda būtiska pārmērīga mirstība. Tā ir viena puse.
Taču ir arī otra puse, un šeit mēs, iespējams, runājam mazliet pret mūsu pašu argumentāciju:
Šīs vakcīnas, par kurām mēs zinām, ka tās neiedarbojas, tās nerada solīto efektu, bet tās gandrīz nemaz nenogalina.
Tas ir jāpasaka tik provokatīvi. No tā mirst pārāk maz cilvēku.
Protams, tas ir slikti, sākot ar pirmo nāvi, ar pirmo cietušo. Tas ir pilnīgi skaidrs.
Un nevienai valstij nav tiesību patvaļīgi nogalināt vai ievainot kādu cilvēku.
Bet patiesība ir tāda, ka tas, no kā mēs baidījāmies, no kā baidījās tādi izcili prāti kā profesors Bhakdi, ka cilvēki
mirs kā mušas, ka puse no vakcinētajiem nomirs, tas nav noticis.
Jā, bet es nedomāju, ka tas ir šo vakcināciju dēļ.
Lai gan dažas no tām tika dotas kā placebo, citas acīmredzot tika dotas arī ļoti mazās devās, kurām bija tikai ierobežots potenciāls
nodarīt kaitējumu, daudzas vakcinācijas šādā nozīmē nenotika.
Pirmkārt, ir statistikas dati, kas liecina, ka vakcīnu bojājumi ir daudz mazāki siltajās
valstīs, kur nav iespējams uzturēt aukstuma ķēdi.
Tas nebija plānots. Tad būtu noticis daudz vairāk.
Otra lieta ir tā, ka kaitējuma potenciāls vēl nav beidzies.
Galu galā mēs joprojām redzam, ka mirstība un neauglība turpinās.
Dzimstības rādītāji joprojām ir pagrabstāvā.
Citiem vārdiem sakot, tas ir ļoti ilgtermiņa efekts, kas ir plānots.
Un, protams, ir arī tas, ka ir bijušas daudzas viltotas vakcinācijas.
Tiek lēsts, ka Vācijā tie ir 10 līdz 15 miljoni.
Iespējams, ir arī ievērojami vairāk viltotu vakcinācijas karšu no cilvēkiem, kuri tomēr nav saņēmuši vakcīnu.
Un tas, protams, izskaidro, kāpēc kaitējums nav vēl lielāks.
Ja šī procedūra būtu veikta tā, ka patiešām visi būtu saņēmuši šīs injekcijas, pat ar zināmu placebo
komponentu, tad mirstības rādītāji būtu pavisam citi.
Un tas tik un tā bija plānots un zināmā veidā notiks arī turpmāk, ka šādas injekcijas tiks veiktas atkārtoti.
Kā saka, pret šādām elpceļu slimībām vajadzētu vakcinēties vismaz reizi gadā.
Un tad, protams, šis kaitējuma potenciāls palielinās.
Esam arī novērojuši, ka divas, trīs vai četras injekcijas uzreiz izraisa eksponenciālu slimību skaita pieaugumu, kuras pēc tam
vispār vairs netiek klasificētas - pat ar tik jauktu hronisku ainu, kurā ir visdažādākās slimības, kas arī
izraisa dažādus simptomus dažādu orgānu asinsvadu bojājumu dēļ.
Un tas, protams, bija svarīgi saistībā ar kaitējuma principu, ka jūs nevarat to vienkārši attiecināt uz
skaidru mehānismu ar klīnisko ainu, bet beigās varat teikt:
Slimības, par kurām mēs zinājām jau agrāk, proti, daži vēža veidi, infarkts un insults, ir tikai
nedaudz izplatītākas, taču tās ir tās pašas slimības.
Kāds tam sakars ar mūsu injekcijām?
Slēpšana ir ļoti svarīgs aspekts.
Ļoti dīvaini ir tas, ka vakcinēties patiešām vajadzētu visiem.
Šādu miljardiem cilvēku izkliedēšanu vairs nevar izskaidrot ar loģiku.
Un ir arī ļoti grūti vai pat neiespējami izskaidrot, kāpēc visi spēlēja kopā.
Domāju, ka par to daudzi cilvēki domāja pirmajos pandēmijas mēnešos.
Kā tas var būt, ka naidīgie spēku bloki saka - jā, mēs pievienosimies, mēs
injicēsim mūsu iedzīvotājiem dažādus līdzekļus.
Bet tomēr, būtībā gandrīz visi spēlēja kopā.
Mūsu laiks jau ir ļoti attīstījies.
Mani joprojām interesētu tēma, ko mēs iepriekš pārrunājām.
Runa ir par sociālo politiku. Kurp virzās sabiedrība?
Un jūs esat veicis ļoti interesantu salīdzinājumu ar pagātni, ka šīs viedās pilsētas, kas tiek plānotas tagad,
15 minūšu pilsētas, nav jauns koncepts, bet ka tas patiesībā bija redzams jau viduslaikos.
Jā, pārvietošanās brīvība, ko esam iepazinuši pēdējās desmitgadēs, ka mēs varam ne tikai brīvi pārvietoties jebkurā
virzienā un jebkurā laikā, bet pat vienkārši iekāpt transportā un pārcelties uz citiem kontinentiem, - tā jau sen nav pastāvējusi.
Un ne tikai tāpēc, ka ceļošana bija ļoti dārga un nebija pieejami piemēroti transporta līdzekļi,
bet arī tāpēc, ka tas vienkārši nebija atļauts.
Tajā laikā, īpaši vācu zemēs, bija daudz mazu kņazisti, kas tika izveidotas kā valdījumi aptuveni pirms 1000 gadiem pēc
tam, kad skandināvu bruņinieki un mūki bija iekarojuši Eiropu.
Tie bija apgabali, kuru diametrs bija 10 vai 20 kilometri, un tas bija viss valdījums.
Izbraukt drīkstēja tikai kungi, t. i., muižnieki, kuri varēja brīvi pārvietoties.
Bet parastiem pilsoņiem, lauksaimniekiem un tiem, kas dzīvoja pilsētu apdzīvotās vietās, tas bija atļauts tikai ar īpašu
atļauju. Pretējā gadījumā nekavējoties varēja doties uz cietumu.
Ir arī labi zināms gadījums ar komponistu Johanu Sebastiānu Bahu, kurš arī pārcēlās no savas Veimāras hercogistes.
Un tad viņš vienkārši uz četrām nedēļām tika ieslodzīts bedrē, un viņa sieva nezināja, kur viņš patiesībā
atrodas un vai viņš atgriezīsies. Tas bija parasts gadījums.
Īpaši tiem, kas dzīvoja nocietinātās pilsētās, aizsardzībai bija pilsētas mūri - gluži tāpat kā tagad mums vienmēr un
visur tiek apsolīta aizsardzība, - lai ienaidnieki nenāktu.
Taču tur, kur nav tik viegli iekļūt, nav tik viegli arī izkļūt.
Citiem vārdiem sakot, šie pilsētas vārti bija slēgti arī naktī. Neviens nevarēja izkļūt ārā.
Citiem vārdiem sakot, labākajā gadījumā tur varēja nokļūt tikai dienas laikā, un pat tad nevarēja brīvi pārvietoties.
Jums bija jābūt pamatotam iemeslam doties kaut kur ārpus pilsētas.
Ja kādam bija lauks, ko apstrādāt ārā, tas bija labs iemesls.
Man tas atgādina Kovida laikus, kad to sauca par ... - Es joprojām domāju par bijušo kancleru Kurcu, kurš
filozofēja par to, vai došanās pastaigā ir pietiekami labs iemesls, lai atstātu mājas durvis.
Protams, būtībā tur bija līdzīgi.
Citiem vārdiem sakot, visas pilsētas bija ļoti mazas - 5000 iedzīvotāju, un tās ieskauj mūri - varat iedomāties.
Tās bija slavenās 15 minūtes, kuras tagad atkal tiek solītas sabiedrībai.
Jūs noteikti varētu zināmā mērā pārvietoties, bet ne vairāk.
Un tieši pārvietošanās kontrole ir ļoti svarīgs autoritāro sabiedrību elements.
Un tas vien jau parāda, kurp visa šī lieta virzās.
Runa nav par cilvēku aizsardzību, bet gan par kontroli.
Un, ja mēs atgriežamies arī 1989. gadā, kad Vācijā, VDR, sabruka mūris.
Viens no galvenajiem iemesliem tolaik bija ierobežotā pārvietošanās brīvība.
Brīvība ceļot bija galvenais iemesls, kas galu galā lika šai mucai pārpildīties.
Nevis brīvības trūkums vai kādas citas abstraktākas lietas, bet gan tas, ka cilvēki ne tikai vēlējās ceļot uz citām Austrumu bloka
valstīm, bet arī uz Rietumiem, kaut kur Dienvidjūrā vai citur.
Cilvēki noteikti ar skaudību skatījās uz Rietumiem, kur pārvietošanās brīvība tika atļauta īsā laika posmā.
Tagad to kļūst aizvien mazāk, gaisa satiksme ir jāpārtrauc.
Bet DDR ir ļoti labs temats. Varbūt mēs to īsi izdarīsim.
Mums vienmēr tiek solīts, ka mēs tiksim pasargāti.
Viņi vēlas mūs pasargāt no klimata pārmaiņām, vīrusiem un visādām citām lietām.
Mēs esam tādi nabadzīgi cilvēki, kas paši neko nespēj izdarīt, un mums ir vajadzīga valsts, lai mūs aizsargātu.
Un tā esot tika izveidota VDR diktatūra.
Fakts, ka daudzi uzņēmumi tika privatizēti - vai visi, vai arī, jāsaka, ekspropriēti - bija arī
fons, kas noteica higiēnas diktatūru šajā valstī.
Tāpēc ir izstrādāts un izgudrots arvien vairāk lietu, kurās uzņēmējiem ir jāpievērš uzmanība un jāiegulda līdzekļi.
Un arī toreiz tas viss bija saistīts ar cilvēku aizsardzību un veselības saglabāšanu.
Jūsu teiktajam ir pilnīga taisnība.
VDR, kad viņi vēlējās izveidot paraugsociālistisku valsti - apstākļi bija līdzīgi kā Rietumos pēc kara -, bija doma,
ka joprojām būs privāti uzņēmumi lauksaimniecībā, tirdzniecībā un rūpniecībā, kurus viņi vēlējās nacionalizēt.
Un arī tur, protams, varēja rīkoties piespiedu kārtā, un dažos gadījumos tā arī rīkojās.
Tāpēc pierobežas zonā ar Rietumvāciju cilvēki tika vienkārši deportēti un apgrozāmie līdzekļi vienkārši atsavināti.
Bet citādi, runājot par sabiedrību kopumā, tas nebija un nevarēja tikt darīts tik vienkārši.
Un tad ir jāatrod iemesli.
Tāpat kā jūs tagad varat atrast iemeslus, lai teiktu:
Jā, mēs nevēlamies jums kaitēt, tas ir jūsu pašu labā.
Veselība vienmēr ir labs arguments.
Valsts rūpējas par veselību - imunizācija būtu veselība, skrīnings būtu veselība un visas šīs lietas,
lai gan galu galā tā ir tikai kontrole un uzraudzība.
Un tieši tā toreiz VDR to visu ļaunprātīgi izmantoja. Un radīja higiēnas noteikumus, kurus bija arvien grūtāk
izpildīt, kā mēs to tagad piedzīvojam ar vidējiem uzņēmumiem.
Ne tikai veselība, bet arī visi kvalitātes sertifikāti.
Piemēram, produktu drošība. Arvien stingrākas prasības, kas kļūst arvien smieklīgākas. Esmu to redzējis:
Ja tagad kāds pārdod mūzikas kompaktdisku, tam sava interneta kataloga apakšdaļā jābūt arī attēlam,
kurā redzams kompaktdiska vāciņš un pats kompaktdisks.
Katram kompaktdiskam tas ir pilnīgi vienāds, bet tam nav nozīmes, tam ir jābūt kartētam.
Tas nozīmē, ka ir jāveic papildu procesi.
Apraksti ir jāpaplašina. Tas viss maksā naudu un nepalīdz.
Lielie uzņēmumi to joprojām var kaut kur pārvaldīt savas peļņas robežās.
Tām parasti ir arī pietiekami personāla resursi.
Bet mazs uzņēmums ar trim, četriem, pieciem, desmit darbiniekiem faktiski jau ir uz sliekšņa,
tas vairs nespēj tikt galā, un tad tas apstājas.
Labi. Un tad jūs zaudējāt vēl dažus uzņēmumus.
Un tā toreiz VDR to atrisināja.
Tāpēc arī mūsu sabiedrībā tagad vērojama šo mazo un vidējo uzņēmumu "racionalizācija" - pēdiņās -.
Un īpaši medicīna vienmēr ir kaut kas tāds, ko, tā sakot, vienmēr uzskata par "mēru" vieglāk nekā citus.
Jo visi uzreiz saka - tikpat medicīniski noskaņota kā sabiedrība: "Jā, ja tas nāk par
labu mūsu veselībai, tad mums tam ir jāpiekrīt."
Tas, ka jums tas maksā iztikas līdzekļus, ir cits jautājums.
Tad es gribētu nobeigt ar piezīmi:
Pastāv daudzas aizraujošas Dr. Reitera grāmatas.
Tos var atrast mūsu rakstā, internetā vai Amazon. Bet es domāju, ka tas atmaksājas.
Mēs guvām īsu ieskatu par to, cik daudz tēmu ir vērts zināt par medicīnu.
Un es personīgi, klausoties tevi, vienmēr vēlos vēl vairāk.
Jā, es esmu apmierināts. Paldies par interviju.
Paldies.
Patiesi neatkarīga žurnālistika ir iespējama tikai ar jūsu atbalstu.
Nedemokrātiskie pasākumi pret Report24 atkārtoti ietver kontu anulēšanu.
Lūdzu, vienmēr pārbaudiet mūsu aktuālo bankas informāciju vietnē report24.news//support. Liels paldies.