Медицина као средство моћи за контролу становништва?
Здравље или болест као оружје? Медицинско лечење као смртна замка?
Флоријан Махл из Report24 и његов гост др Герд Реутер осветлили су позадину медицине кроз историју на различите начине.
Али послушајте сами како др Реутер открива везе уз обимно и детаљно знање, зашто је по његовом мишљењу чиста
похлепа за профитом недовољно објашњење и шта 15-минутни градови имају заједничко са овом темом...
Шта стоји иза тога? Др Герд Реутер анализира вакцинације, моћ и контролу
https://report24.news/what-is-behind-it-dr-gerd-reuther-anal yses-vaccinations-power-and-control/] Добродошли у Report24.
Моје име је Флоријан Махл, и данас у нашем студију имамо предавача др Герда Реутера. Добродошли.
Здраво.
Докторе Реутер, пре неког времена сте написали веома успешну књигу, која вас је,
такорећи, учинила веома познатим у мейнстриму.
То су била веома другачија времена, то је било пре 2020. године.
Можда бисмо могли да почнемо са овим радом, шта вас је мотивисало и шта се из њега може научити.
Да, то је био "Обманути пацијент", 2017. године, у време када би чак и водећи издавач и даље прихватио такав рукопис и
када је било могуће отворено критиковати медицински систем у свим правцима како би се истина изнела на видело.
Ово је сада постало све теже.
И такође је скоро немогуће довести ово до широке публике, јер једноставно има мање канала информација.
Али моја мотивација у то време била је у томе што сам током 30 година свог професионалног живота схватио да
је у медицини много тога једноставно погрешно или, мора се рећи, суштински неисправно.
Јер је здравље највиши приоритет, али заправо није планирано, јер је, нажалост, већ неколико стотина година
медицинска индустрија усмерена на болест, а не на здравље.
Постоји добро позната изрека да се новац може зарађивати само од болесних, а не од здравих,
иако је, очигледно, некада постојао други систем.
Извештаји из Кине указују да су некада ствари биле другачије.
Платио си лекара да останеш здрав, што заправо звучи много привлачније.
Ви сте историчар медицине, што вам даје доста времена да испитате чињенице, и имам утисак да се ствари сада све више
крећу у правцу друштвене критике или разматрања друштва у целини, за које је здравље, наравно, веома важна тема.
И ми смо се укратко поразговарали пре тога; свет се заправо тренутно суочава са прилично непријатном ситуацијом.
Да, тачно је да ме је мој интерес за здравље и запослење првенствено навео да разматрам друштвене аспекте.
С једне стране, ово је осврт на историју, што је важно за медицину и не може се обавити без узимања у обзир друштвених услова.
Онда је моја супруга историчарка, што је био још један разлог да се испитају историјске околности.
Али ова блиска повезаност између медицине и историје увек је постојала, и са Ковидом-19 је постало нарочито
очигледно да се медицинске кампање користе за контролу друштва.
Осим што ово није био први пут, јер је медицина заправо уведена у 13. веку као академска
универзитетска медицина како би утицала на друштвене услове.
У то време, пре свега Црква се трудила да успостави ову нову медицинску професију.
А зашто јој је требало лекаре?
У крајњем, да се утврди ко у друштву је болестан, ко има здравствени проблем.
Дакле, ти си брзо сазнао за утицајне људе.
А онда је било реч о моћи, можда о наслеђу, па су људи желели да буду обавештени у раној фази.
А уз медицинске мере које су у то време биле представљене као концепт лечења познат као хуморална
теорија, било је могуће и намерно оштетити здравље људи.
Дакле, било је могуће изазвати болести. Ово није било могуће само у наше време, већ и тада.
На пример, масти на бази живе могле су се користити за изазивање одређених осипа на кожи.
А људи би онда говорили да неко има проказу.
И лепра је у то време била дијагноза која је у Европи водила до друштвеног искључивања, али не и у другим земљама.
У исламском друштву особа која болује од проказе и код које су се појавили кожни симптоми који могу довести до пропадања делова
носа или уха могла је да настави да живи нормално у друштву.
Али у хришћанском Западу Црква ју је дефинисала на такав начин да особа мора да напусти
друштво – узимајући са собом сву своју имовину.
И та имовина је затим морала бити поново распоређена новим власницима.
То је био веома практичан начин да се решите непожељних људи.
Лепра није постојала пре него што је хришћанство постало доминантна религија у Европи.
Увек се говорило да је ово уведено током крсташких ратова.
Можда је било и једне или две нове болести.
Али овај модел коришћења болести, видљиве болести, да се некога искључи из друштва, да се отарасе те особе.
Дакле, неко попут Доналда Трампа, на пример, могао би данас бити погођен лепром да је живео у то време.
А онда, без суђења, морало би се рећи: господине Трампе, жао нам је.
Нажалост, морали су да напусте друштво и сада морају да живе на безбедној локацији овде у
предграђу и више им није дозвољено да наступају.
Дакле, то је оно што је тада уведено, а што је поново постало релевантно са Ковидом, да су људи говорили: да,
ово су болесни људи, морају бити изоловани на ограничено време. Код лепре је то било само трајно.
А у даљем току догађаја такође је било потребно применити ове радикалне мере ... – даване су велике
количине токсичних супстанци, ствари које је данас тешко замислити: арсен, жива, антимон.
У одговарајућој дози, све су то биле смртоносне супстанце.
То значи да свака безазлена болест може постати смртна замка.
И то нам овде изненада делује познато. Како је то са Ковидом поново функционисало?
Обичан, безазлен грип који су звали Ковидом. А уз одговарајуће лекове, посебно у северној Италији, цела ствар
је изненада постала смртна замка за многе старије људе.
Они су потом наводно умрли од грипа, иако су заправо умрли од третмана.
И концепт је већ био представљен тада.
А ако неко мисли да је оно што говорим преувеличано, постоји и монах Абрахам из Санта Кларе, који је о томе
писао у 18. веку, на прелазу из 17. у 18. век, и рекао:
Да, медицинска професија је дозвола за убијање с безнаказаношћу.
И он је био инсајдер, па је знао какву улогу медицина игра у друштву.
И сада то поново видимо са свим тим вакцинацијама; то је такође агенда која није усмерена ка здрављу, већ, напротив.
И цела та игра, у наводницима "игра", ова злонамерна игра, траје у таласима још од 13. века и потом се појачава
као епидемијске болести када постоје друштвени проблеми.
Ако вам треба цела прича, баш као што вам сада треба Ковид уз финансијску кризу, прва куга је избила у 14. веку,
1347. године, након банкарске кризе у Фиренци у то време.
То значи да увек постоји веома блиска веза између здравствених и друштвених развоја, или прецизније,
друштвених проблема који угрожавају владајућу елиту.
И тада користиш здравље као оружје.
Позадина овога је изузетно узбудљива.
Наравно, верујем да је увек у игри велики замах.
Када говоримо о вакцинацијама, може се зарадити милијарде.
То значи, по мом мишљењу, да не мора увек бити злонамерност; још нисам формирао дефинитиван став о томе, али не мора увек бити
злонамерност, то може бити једноставно похлепа када развијете "лек" у наводницима који
заправо ништа не чини, а може чак бити и штетан.
И којим можете зарадити милијарде и убедити владе: то је толико важно, спасава толико живота, свако мора имати приступ томе.
Можемо погледати Америку, на пример, где је више од 70 таквих вакцинација сада обавезно или планирано за децу.
Не знам колико се ово строго спроводи у свакој држави.
Али сам свестан чињенице да је, док је пре неколико деценија било око десет такозваних заштитних
вакцинација, сада до 18. године предвиђено скоро сто.
И јасно је да ово углавном може бити покренуто профитним мотивима, јер људи постоје милионима година и
веома, веома дуго су се сналазили без тих вакцинација.
Али хајде да брзо погледамо Америку.
Па, мислим да интереси профита, упркос свему, не успевају, јер ако погледамо овај програм, он је
довео до појаве великог броја хроничних болести.
Прелепо је што је Роберт Кенеди млађи сада објавио јавни видео-снимак у којем истиче да су у САД некада ствари
биле другачије – наиме, да Американци нису били болеснији нити су живели краће од људи у другим земљама.
И цела та ствар се развила тек осамдесетих и деведесетих година прошлог века, паралелно са овом агендом вакцинације и
такође паралелно са порастом високо прерађене, све синтетичкије хране коју људи конзумирају у разним облицима.
Ово су кључни догађаји који су довели до све већег погоршања здравља.
И ако примећујете да се ово дешава током времена и да нема контрарегулације, онда иза тога мора да постоји концепт.
Јер тада знаш да овај начин да се здрави људи на неки начин разболе небитним лековима или нездравим
начином живота заправо функционише само ограничено време.
Јер ће тада превише људи бити болесни и то више неће радити.
Насупрот томе, увек је било могуће, као што је био случај у нашој земљи у последњим деценијама, све
више послује са здравим људима, а да их не разболи.
Дакле, сви ти превентивни скрининг тестови можда не наносе никакву штету, али су ипак постали огроман бизнис.
Па, то свакако увек игра улогу у свим припремама које се пласирају на тржиште.
Али без ове агенде штете, не мислим да постоји ниједан начин да се објасне све ове вакцинације.
Почело је рано, са фокусом на ове веома, веома ретке болести које никада нису биле друштвени проблем.
Дакле, сада су велике богиње и заушке увек биле веома ретке у сваком друштву.
А покушај да се то компулсивно спречи смањењем на нулу, што је потпуно бесмислено и немогуће у било ком биолошком
процесу, представља концепт који дугорочно не може бити комерцијално одржив јер ће се ускоро показати као неисправан.
Многи кажу да иза овога не стоји само фармацеутска индустрија, већ и смањење броја становника.
И ово је отворено изјављено – Клуб Рима, наводно нас је превише људи на овом свету.
Сада, наравно, мора се рећи да ове масовне вакцинације и друге медицинске интервенције углавном погађају
земље које немају веома високе стопе наталитета, где се каже да се становништво заправо смањује.
Сада би се могло претпоставити као контраргумент: зашто се такви медицински експерименти, ако их тако
желимо назвати, не спроводе, на пример, у Африци?
Или у Азији, где имамо огромне земље. Па, становништво Кине се смањује.
Индија, међутим, изгледа потпуно супротно. Тамо има више од милијарду људи који су веома жељни да се
размножавају, као што је често случај са сиромашнијим културама.
Зашто се овде тако снажно спроводе такве ствари, а тамо, чини се, уопште не?
Па, то је углавном тамо урађено.
Ако погледамо последњих неколико деценија, ови експерименти са вакцинацијама, са јасном намером да нанесу штету становништву
и учине га неплодним, спроведени су у Африци и Индији.
Колико ми је познато, у Индији су такође поднете неке тужбе против Била Гејтса у вези с тим.
А онда је у Африци била велика кампања у којој су то урадили путем вакцинације против тетануса, за коју верујем
да би требало понављати сваких шест месеци, што су чак и заговорници вакцинације сматрали неспоразумљивим.
И где су активисти унутар Католичке цркве открили да је садржало супстанце дизајниране да изазову неплодност.
Цела ствар је онда, наравно, заустављена.
Након што је откривено, то више није било одрживо.
И скептицизам према вакцинацији, благо речено, сада је изузетно висок у тим такозваним земљама у развоју.
То значи да им је довољно само да виде како стиже тим за вакцинацију састављен од белих људи.
Тимови за вакцинацију су такође више пута били претучени и вратили су се празних руку.
Мислим да је у последњих неколико деценија прихватање међу становништвом заправо опало на готово нулу.
Сада је јасно да је тако потпуно бесмислена кампања вакцинације као она у Гази могла бити спроведена само под
овим потпуно гротескним условима током прекида ватре – када људи практично нису могли да побегну.
И можда му је ова прекид ватре дао још једну прилику да предахне, или да поново набави храну и свежу воду.
Али под условом да такође искористите прилику да вакцинишете децу.
Дакле, то је очигледно било могуће само под овим принудним условима, јер би у другим земљама, где
становништво још увек може да побегне, они одмах побегли.
То ме је натерало да размислим, ако могу накратко да прекинем, о Гази – то би заправо била тема на коју сам желео да се вратим.
Био сам веома изненађен када сам видео зашто се они сада на Западу представљају као велики добротвори који вакцинишу ту сирочад.
Које је то било вакцинисање? И да ли постоји икаква основа да се каже да је ово вакцинисање корисно за људе?
Да, то је полио, што је потпуно апсурдно.
Прво, супротно овој сталном тврдњи у мейнстриму, полио није заразна болест, нити је вирусна болест.
У ствари, полио је симптом, наиме флацидна парализа, која настаје услед утицаја токсина.
У то време, у првој половини 20. века, ови пестициди су се користили у пољопривреди, прво на бази арсена, а касније ДДТ.
Међутим, и други токсини могу изазвати флацидну парализу у било ком узрасту, јер се обично
користе токсини који утичу на нервне ћелије.
И, наравно, што је дете мање, односно што је особа млађа, то има мањи волумен дистрибуције и што су ове супстанце токсичније.
И зато је полио тада углавном погађао децу, иако је увек било и болесних одраслих.
У сваком случају, теорија о полио вакцини нема смисла јер тровање никаквом вакцинацијом
није могуће спречити; то једноставно није могуће.
И друга ствар је да, наравно, у зонама катастрофа настају одређене болести, заразне болести
изазване контаминацијом воде услед недостатка хране.
Затим су ту грип, све болести праћене проливом, све те болести – само помислите на колеру и тифус, то је
заправо оно – или дизентерију, која представља опасност када негде има рата, ризик од епидемија.
Али полио се не јавља осим ако, на пример, није употребљен отровни гас.
Ако би био употребљен отровни гас, наравно да би дошло и до нервног тровања и одговарајуће парализе, што би се
потом могло приписати дечјој парализи, тврдећи да су маркери полиовируса пронађени негде у канализацији.
Али у суштини, кроз векове, као што сви знамо из ратних зона, никада није било епидемије парализе
изазване дечјом парализом у вези са борбеним операцијама.
Ово још једном јасно показује да овде делује потпуно другачија агенда и да морамо претпоставити да постоји
агенда чији је циљ наношење штете, агенда чији је циљ изазивање неплодности међу становништвом.
Да ли сте темељно проучили аргументе за вакцинацију против дечје парализе у овој конкретној ратној зони?
И ја то такође сматрам веома чудним. Мора да постоје неки бројеви који показују да се такви случајеви заиста тамо дешавају.
Да, колико знам, говорило се о једном случају који се догодио, међутим ова парализа је изазвана.
И овај једини случај би представљао претњу непосредне масовне епидемије.
Данас нам много тога не треба. То је као она позната врећа пиринча која се негде сруши и сви одмах реагују.
То је типично понашање Светске здравствене организације, да заправо не треба ништа предузимати.
Знамо из случајева тестирања на Ковид-19 да је било око 7.000 позитивних тестова када је пандемија проглашена широм
света, али не знамо да ли су неки од њих заиста били болесни.
И то, на пример, да је недавно објављен извештај у којем се наводи да су случајеви малих богиња порасли за 20 одсто широм света.
Међутим, ако прочитате публикацију Светске здравствене организације, видећете да се она заснива на
симулацијама и да иза ње нема стварних података.
И чак је у овом документу наведено – јер би стварни подаци о запажањима извештани широм света заправо учинили да сценарио буде
пренизак, односно да га потцени – да су направљене пројекције.
Дакле, то је друго значење речи "пројекција", да су модели симулације сада генерисали бројеве који не
могу бити прецизни. А затим можете размотрити појединачне земље и такође број смртних случајева.
Ово уопште не одговара подацима објављеним током последњих неколико деценија, где је било највише неколико стотина
случајева. За да би ово представљало претњу за становништво, морало би да буде десетине хиљада случајева сваке године.
Дакле, можемо видети да није битно да ли су се ти догађаји заиста догодили или не; ви их
једноставно покренете и тврдите да су се догодили.
А ако спроведу било који тест који нам не говори ништа – као што знамо у случају Ковида, ПЦР тест – они могу одмах да објаве
случајеве који наводно постоје, а никада нису ни постојали.
А онда то буде у свим новинама широм света и догоди се катастрофа – и ухвати се страх.
Зато смо ово поменули у нашој историји епидемија у књизи "Hauptsache Panik" (Главна ствар је паника); то је кључна тачка.
Људи увек покушавају да усаде страх јер страх спречава људе да јасно размишљају.
А данас се страх у медијима може веома ефикасно створити објављивањем цифара, огромних опасности и
потенцијалних ризика, иако нико на терену заправо не може да потврди да ли они заиста постоје.
А када неко то уради, схвати да то уопште није ништа.
Проблем увек изгледа да је тамо где нисте.
Чини се да су проблеми управо те математичке игре, које смо видели током Ковид пандемије, такозване.
Али видимо исту ствар са климатским променама, где се паника такође генерише на основу
прорачуна који у пракси уопште нису видљиви.
И такође се манипулише на сваком кораку, укључујући и улазне тачке.
На пример, уопште не верујем овим мерењима у отпадним водама када је реч о овој пандемијској причи.
Једном сам ово такође физички израчунао.
То би било као да баците кристал шећера у базен за пливање, а затим покушате да га измерите на другој страни,
што не могу. Неколико научника ми је такође потврдило ово.
Па, мислим да је све то фора.
Исто важи и за утврђивање температуре помоћу 20 мерних станица у мору и тврдњу да знамо какво је стање било пре 100.000 година.
Дакле, ова мерења су потпуна бесмислица. Можда можемо да се вратимо на тему малих богиња.
Ово је тренутно поновљен проблем у Немачкој, где су тензије високе јер је у пракси уведен индиректни захтев за вакцинацију.
И постоји једна ствар која ме занима. Мислим да сам то чуо од тебе на догађају MWGFD:
Ове болести из детињства заправо могу имати позитиван утицај на људе. Да ли је то тачно?
Да, проблеми са прорезивањем зуба стари су колико нам историјски записи допуштају да знамо.
Они су увек постојали и, за разлику од нашег доба, никада нису проглашени проблемом.
Имамо описе великих богиња, малих богиња, шкорлупа и рубеоле из претходних векова, из којих
можемо закључити да су то биле у питању болести.
Али прво је речено да су то били проблеми увођења и да ће деца преживети целу ствар.
И тек овде су рекли: да, и одрасли су такође у опасности.
И друго, та леталност би била дата.
Дакле, у садашњем контексту о малигнима су изговорене апсурдне ствари, као што је да ће једна од 100
особа која се зарази малигнама умрети, иако је годинама тај број увек био једна од 1.000.
Али ово више није тачно за индустријализоване земље. У најбољем случају, то је један на 5.000, што би, уз
50 случајева малих богиња у Немачкој, значило да се једна смрт догађа сваких 100 година.
А онда се поставља велико питање да ли је ова смрт заправо узрокована болешћу.
Јер бисте то могли рећи само ако болест остане нелечена. И ако, ако остане нелечена, неко умре.
Али ко остаје без лечења? У индустријализованим земљама нико.
То значи да се спроводе третмани. И сви ти третмани носе ризике.
А у случају малих богиња, посебно, постоји неколико студија које су утврдиле да је ова изузетно висока
температура, која може накратко достићи и до 41 степен, веома важан исцељујући одговор за болесне.
И када ова грозница прође, болест нестане и ти преживиш све то. И све је готово и имаш доживотни имунитет.
Међутим, већ много генерација медицина нема други циљ осим да елиминише симптоме, укључујући грозницу.
То значи да се чак и телесна температура од 38,5 степени сада лечи да би се смањила грозница.
Ово такође нарушава механизме зарастања организма, па се мора претпоставити да су ретки смртни случајеви
који се догоде заправо последица таквог лошег поступања.
Да не спомињемо да се друге дроге користе експериментално, што може имати штетне, па чак и фаталне последице, посебно код деце.
Али мораш да то видиш у контексту.
Знам за неке смртне случајеве који су у Немачкој током последњих 20 година били приписани морбилима код одраслих. То су били
случајеви када су, због страха од заразе морбилима јер је дете било болесно, одрасли били
вакцинисани и затим убрзо након тога преминули.
Где човек мора да каже: да, да ли је то био овчији оспех који још није био? Или је то била вакцинација?
Дакле, то је готово сигурно била вакцинација, која је такође контраиндикована према конвенционалној медицини. Ако постоји
епидемија, ако у кући постоји могућа инфекција, онда не бисте требали да се вакцинишете, чак и ако верујете у вакцинацију.
И то је сада поново урађено са Ковидом-19.
Проглашена је глобална пандемија и спроведена је кампања вакцинације.
Ово је у супротности са правилима конвенционалне медицине, која већ 300 година промовише ове вакцинације.
Многе ствари које покрећу људе имају веома лепу причу иза себе.
И прича иза тога – јер вакцинације звуче лепо, зар не?
Имунизујете се малом количином супстанце, а затим можете стећи одређени имунитет.
Оно што ме упада у очи, а о чему се не говори довољно, јесте чињеница да људи заборављају како болести улазе у организам.
Болести не долазе ињектирањем у било који мишић или у крвоток, већ улазе кроз нос, кроз уста, кроз слузокожу, где год.
А овде се поставља питање да ли ефикасна вакцина, ако такав производ уопште постоји, не би требало да почне управо отуда.
Да, то је веома важна тачка коју покрећете.
Јер је потпуно неприродно уводити било какву отровну супстанцу у тело, било ножем или иглом.
То је физички напад и ништа више. И то је сигнал опасности за тело.
Слично томе, ако паднемо са бицикла, огребамо колено и затим у ткиво уђе прљавштина са
пута, имуни систем мора да реагује што снажније.
Али то није природна ситуација код заразне болести.
Заразна болест, као што сте тачно навели, некако се апсорбује кроз кожу и слузокожу.
Многи механизми до данас остају необјашњени. И тамо делују одбрамбени механизми.
Наша биологија, као и биологија других сисара на овој планети, је специјализована за ово.
А ако сада убризгам супстанцу у ткиво мишића рамена која заправо може покренути користан механизам у имунолошком систему, то не
значи да ће се нужно нешто догодити на уобичајеном месту уласка.
Ово је потом признато, иако веома касно, од стране америчког апологетa вакцина, господина Фаучија,
који је рекао да то заправо нема никаквог смисла.
Да бисте то урадили, урадили бисте то кроз носну слузокожу, користећи спреј или нешто слично.
Али очигледно то није било могуће. И данас то није могуће. То не функционише.
Једноставно нема доказа да ове мере заправо имају смисла. И пре око 250 година био је један енглески хирург који је тада доказао
ово вакцинацијама против великих богиња убризгавајући у кожу овај супстрат великих богиња, овај гној
великих богиња, без изазивања било каквог крварења.
Или још дубље под кожу и у мишиће, а затим је посматрао шта се догодило.
И жељена реакција, појава ових вакциналних богиња, догодила се само када их је унео у кожу, али не и дубоко.
На основу тога је тада закључио да вакцинација против великих богиња изазива само жељени имунски одговор и
није опасна јер остаје у кожи и не долази до крварења.
И то је основно сазнање, јер оно што код нас покреће имуни одговор је кожа или
слузокожа. Али не поткожно масно ткиво и не мишићи.
И усуђујем се да кажем да ако би данас биле примењене такозване Ковид вакцине једноставним убризгавањем у кожу без
икаквог контакта са крвљу, не бисмо видели никакву корист.
Али вероватно не бисмо видели ниједног мртвог или болесног човека.
Штета би вероватно била мања, да.
Посао је могао бити завршен.
Ово нас враћа на полазну тачку наше дискусије, наиме да се очигледно не ради само о послу.
Јер ако сте само хтели да зарадите новац од Ковид-19 вакцинација, могли сте једноставно да користите физиолошка раствора.
Онда би и то прошло веома добро. Не би било развојног рада.
Не би било никакве штете. И сви би били задовољни.
Могао је неко да започне следећу акцију.
Ако будемо искрени, то би било примећено.
Наравно, може се очекивати да негде у некој лабораторији неко спроводи истраживање.
Али је требало дуго времена да неке ствари изађу на видело.
И приличан број ових серија био је очигледно плацебо, као што је студија показала. Никоме није сметало.
И ако се на крају испостави да није настала никаква штета – можемо то да видимо, одштета, све те ствари.
Дакле, могло се склопити веома добар посао без икакве могућности штете.
И зато је само пословање недовољно као објашњење.
То што војска учествује, природно сугерише да се дешава нешто озбиљније.
Генерали су били активни свуда, у Америци као и у Немачкој и Аустрији.
То је заиста питање: зашто су агенси за здравље тако војно питање у овом обиму?
И то се може објаснити на начин који има смисла, јер је то била велика претња, велика опасност.
Али смо видели две ствари и можемо се касније вратити на њих.
Прво, ова наводна Ковид болест, која на крају ипак није имала тако велики утицај.
Људи нису умрли; нигде нема стварног вишка смртности. То је једна страна новчића.
Међутим, друга страна новчића јесте, и овде се можда донекле противречимо сопственом аргументу, да:
Ове вакцинације, за које знамо да не делују, не дају ефекат који нам је обећан, већ у ствари једва да убијају икога.
Мораш то рећи тако провокативно. Превише мало људи умире од тога.
Наравно да је ужасно, почевши од прве смрти, прве жртве. То је сасвим јасно.
И ниједна држава нема право да било кога убије или повреди произвољно.
Али истина је да се оно чега смо се плашили, чега су се плашили велики умови попут професора Бхакдија, да ће људи умирати као
муве, да ће половина вакцинисаних пасти мртва, није се догодило.
Да, али не мислим да је то због ових вакцинација.
Неке су направљене као плацебо, друге су очигледно направљене са веома ниским дозама које су имале само ограничен потенцијал
за штету, али многа вакцинација у том смислу нису спроведена.
Пре свега, постоје статистике које показују да су оштећења од вакцина много мања у топлим
земљама где се није могао одржати ланац хладног ланца.
То није био план. Онда би се много више догодило.
И још једна ствар је да потенцијал за штету још није прошао.
Јер и даље можемо видети да умирање траје и да неплодност траје.
Стопе наталитета су и даље на самом дну.
То значи да је ово веома дугорочни ефекат који је планиран.
И, наравно, треба додати и чињеницу да је било много лажних вакцинација.
У Немачкој се процењује на 10 до 15 милиона.
Можда постоји још више лажних сертификата о вакцинацији од људи који уопште нису примили ниједну вакцину.
И то, наравно, објашњава зашто штета није још већа.
Да је ово спроведено, односно да су сви заиста примили ове ињекције, чак и уз одређену плацебо
компоненту, онда бисмо имали потпуно другачију стопу смртности.
Ионако је било планирано, и још увек би требало да се у неком облику спроведу, да ће се такве инјекције давати понављано.
Као што кажу, требало би да се вакцинишете против оваквих респираторних болести најмање једном годишње.
А онда, наравно, овај потенцијал за штету експоненцијално расте.
Такође смо видели да две, три или четири ињекције одмах доводе до експоненцијалног пораста болести, које се затим – са тако
мешовитом хроничном сликом различитих болести које изазивају различите симптоме због васкуларног оштећења у различитим
органима – више не могу приписати ниједном конкретном узроку.
И то је заиста била најважнија ствар у вези са принципом оштећења, да га не можете једноставно приписати јасном
механизму са клиничком сликом, већ да на крају можете рећи:
Па, и даље добијамо болести које смо раније познавали, одређене врсте рака, срчани и мождани удари,
које су само мало чешће, али су и даље исте болести.
Шта то има везе са нашим ињекцијама?
Прикривање је овде веома важна тачка.
Најчуднија ствар у вези са целим тим је несумњиво да би сви заиста требало да буду вакцинисани.
Ово увођење међу милијарде људи више се не може објаснити логиком.
И такође је веома тешко, ако не и немогуће, објаснити зашто су сви играли заједно.
Мислим да су многи људи тако мислили у првих неколико месеци ове пандемије.
Како може бити да сви непријатељски блокови моћи говоре: "Јуху, ми смо укључени, убризгавамо нашу популацију разним супстанцама."
Али ипак, у основи су сви играли заједно.
Наш сат је већ веома напредан.
Још увек бих био заинтересован за тему о којој смо претходно разговарали.
Ово се креће у правцу социјалне политике. Куда се друштво упућује?
И ви сте направили веома занимљиву поређење са прошлошћу, говорећи да ови паметни градови који се сада
планирају, 15-минутни градови, нису нов концепт, већ да се они заправо већ могли видети у средњем веку.
Да, слобода кретања коју смо упознали у последњим деценијама, у којој не можемо само слободно да се крећемо у било ком правцу у
било које време локално, већ чак можемо једноставно да се укрцамо у неки превоз и отпутујемо на
друге континенте, дуго времена није постојала.
И не само зато што је путовање било веома скупо, а неопходна превозна средства нису била доступна,
већ једноставно зато што то није било дозвољено.
У то време, посебно у Немачкој, било је много малих кнежевина, које су настале као домени власти пре око 1.000 година
након што су скандинавски витезови и монаси преузели Европу.
То су били подручја, можда пречника од 10 или 20 километара, која су чинила целу територију под њиховом влашћу.
И само племићи, односно аристократија, који су били слободни да се крећу, били су дозвољени да оду.
Али обичним грађанима, сељацима и онима који су живели у градским насељима било је дозвољено да то чине само уз
изричито одобрење. У супротном, одмах би били послати у затвор.
Постоји и добро познат инцидент који се односи на композитора Јохана Себастијана Баха, који се такође
у једном тренутку удаљио из свог војводства Вајмар.
А онда су га једноставно ставили у рупу на четири недеље, а његова жена није знала где се он заправо налази ни да
ли ће се икада вратити. Дакле, то је био уобичајени случај.
А посебно они који су живели у утврђеним градовима имали су градске бедеме за заштиту – баш као што нам сада
свуда обећавају заштиту – да непријатељи не би могли да уђу.
Али где није тако лако ући, тамо није ни тако лако изаћи.
То значи да су ова градска врата такође била затворена ноћу. Нико није могао да изађе.
То значи да бисте, у најбољем случају, могли да изађете током дана, и чак тада није било тако лако слободно се кретати.
Морао си имати ваљани разлог за напуштање града.
Ако је неко имао поље за обраду напољу, то је био ваљан разлог.
Подсећа ме на период Ковида, када су говорили... Још увек се сећам бившег канцелара Курца како је филозофирао о томе
да ли је излет у шетњу довољан разлог да се изађе из куће.
Наравно, тамо је увек било слично.
То јест, сви градови су били веома мали – имали су по 5.000 становника и били су окружени
неком врстом зида – као што можете замислити.
То су били она чувена 15 минута која се сада поново нуде становништву.
Сигурно бисте могли да се крећете до одређене мере, али не и даље од тога.
И управо та контрола кретања је веома суштински елемент ауторитарних друштава.
И то само показује куда све ово води.
Не ради се о заштити људи, већ о контроли.
А ако се вратимо поново у 1989. годину, када је Берлински зид пао у Немачкој, у НДР.
Један од главних разлога у то време био је ограничена слобода кретања.
Слобода путовања била је главни разлог који је на крају довео до тога да ова ситуација ескалира.
Није било реч о недостатку слободе или неким другим апстрактнијим питањима, већ о жељи да се путује не само у
друге земље Источног блока, већ и на Запад, негде у Јужним морима или било где другде.
Људи су сигурно са завишћу гледали на Запад, где је тада на кратко било дозвољено слободно кретање.
Сада, када би требало да престане ваздушни саобраћај, то се дешава све ређе и ређе.
Али ДДР је веома добра тема. Можда ћемо то укратко обрадити.
Увек нам обећавају да желе да нас заштите.
Они желе да нас заштите од климатских промена и вируса и од свих врста ствари.
Ми смо тако бедни људи који сами ништа не можемо учинити и треба нам држава да нас штити.
И то је наводно начин на који је успостављена диктатура ГДР-а.
Наиме, позадина приватизације многих компанија – или чак свих њих, или, треба рећи,
експропријације – била је и тамо хигијенска диктатура.
Дакле, све више ствари се развија и измишља, на које предузетници треба да обрате пажњу и у које треба да улажу.
Чак и тада је све било усмерено на заштиту људи и одржавање њиховог здравља.
Оно што кажете је апсолутно тачно.
Тада у НДР, када су желели да створе овај модел социјалистичке државе, услови су били слични онима на Западу после рата,
јер су у пољопривреди, занатима и индустрији још увек постојала приватна предузећа која су желели да национализују.
И тамо је, наравно, било могуће применити принуду, и у неким случајевима то је учињено.
Дакле, у пограничној зони са Западном Немачком људе су једноставно депортовали, а радни капитал је једноставно експроприсан.
Али иначе, друштво у целини није хтело и није могло да то учини тако лако.
А онда само мораш да нађеш разлоге.
Баш као што се сада могу наћи разлози да се каже:
Да, уопште не желимо да ти учинимо ништа лоше, али то је за твоје добро.
А здравље је увек добар аргумент за ово.
Држава брине о здрављу – вакцинације би биле здравље, скрининг прегледи би били здравље, и све те ствари
– иако у крајњем циљу служе само контроли и надзору.
И тако, још тада у НДР-у је цела ствар већ била злоупотребљавана. Уведени су хигијенски прописи који су постајали све тежи
за испуњење, као што сада видимо код малих и средњих предузећа.
Не само здравље, већ размислите и о свим сертификатима квалитета.
Узмите, на пример, безбедност производа. Све већи захтеви који постају све апсурднији. Видео сам то сада:
Сада, ако неко продаје музички ЦД, мора такође да има фотографију на дну свог онлајн каталога која приказује омот ЦД-а и сам ЦД.
За сваки ЦД је потпуно исто, али није битно; мора да се прикаже.
Ово значи да морају бити предузети додатни кораци.
Описи треба да буду проширени. Све ово кошта новац – и не постиже ништа.
Велике компаније и даље могу ово негде да уклопе у своје добитке.
Они такође обично имају довољно људских ресурса.
Али управо мала компанија са три, четири, пет или десет запослених, која је већ на
ивици, више не може да издржи и онда се затвори.
У реду. И онда су још неколико компанија нестало.
И тако су се са тим тада носили у НДР.
И тако сада видимо "консолидацију" – у наводницима – ових малих и средњих предузећа и у нашем друштву.
А медицина, посебно, увек се сматра чак и лакше него друге ствари "мером".
Јер сви одмах кажу – с обзиром на то колико је друштво медицински медикализовано: "Да, ако је добро
за наше здравље, онда морамо да се сложимо с тим."
То што потом кошта нечији извор прихода је сасвим друга ствар.
Онда бих желео да закључим са напоменом:
Др Реутер је написао бројне фасцинантне књиге.
Можете сазнати где их можете набавити у нашем чланку, на интернету или на Амазону. Али мислим да се то исплати.
Добили смо кратак увид у то колико тема у медицини вреди познавати.
А лично, кад те слушам, увек желим још.
Да, драго ми је што то чујем. Хвала вам што сте разговарали са мном.
Хвала.
Заиста независно новинарство могуће је само уз вашу подршку.
Недемократске мере предузете против Report24 понављано укључују затварање налога.
Молимо вас да увек проверите наше тренутне банкарске податке на report24.news//unterstuetzen. Хвала вам пуно.