EU:n alkujuuret ulottuvat 1950-luvulle.
Ranskan silloinen ulkoministeri Robert Schuman esitti 9. toukokuuta 1950 ajatuksen ranskalais-saksalaisen hiili- ja
terästuotannon saattamisesta yhteisen viranomaisen alaisuuteen.
Tämä jäi historiaan nimellä "Schumanin suunnitelma" ja johti Euroopan hiili- ja teräsyhteisön perustamiseen huhtikuussa 1951.
EU viettääkin Eurooppa-päivää joka vuosi 9. toukokuuta.
Vuonna 1957 Belgian, Ranskan, Italian, Luxemburgin, Alankomaiden ja Saksan liittotasavallan valtiot
perustivat Euroopan talousyhteisön Rooman sopimuksella.
Ajan myötä EU:sta muodostui yhä enemmän poliittinen unioni, joka sai yhä enemmän
vaikutusvaltaa ja poliittista valtaa jäsenvaltioihin nähden.
... Vuonna 1987 yhteisö, joka oli siihen asti keskittynyt taloudelliseen yhteistyöhön, muutettiin poliittiseksi unioniksi.
Maastrichtin sopimuksella vuonna 1992 lisättiin yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka.
Myöhemmissä uudistussopimuksissa EU:n ylikansallista poliittista toimivaltaa laajennettiin jatkuvasti
ja kansallisten hallitusten valtuuksia vähennettiin.
EU:n ylikansallista toimivaltaa on laajennettu asteittain useissa uudistussopimuksissa,
viimeksi vuonna 2009 tehdyssä Lissabonin sopimuksessa.
Tämän seurauksena noin 90 prosenttia EU:n jäsenvaltioiden lainsäädännöstä liittyy
nykyisin EU:n lainsäädännön täytäntöönpanoon.
Tämä merkitsee valtavaa rajoitusta EU:n jäsenvaltion itsemääräämisoikeudelle ja osoittaa
sen valtavan vaikutusvallan lainsäädäntöön.
Ei liene sattumaa, että kaikkien kansallisvaltioiden itsemääräämisoikeutta ollaan yhä enemmän luovuttamassa
korkeammalle viranomaiselle - tässä tapauksessa EU:lle.
EU:n perustajiin kuuluneen Jean Monnet'n esikuntapäällikkönä toimineen Georges Berthoinin
lausunto antaa käsityksen siitä, mitä tämän takana on:
Berthoin sanoi haastattelussa vuonna 2010: "Se, mitä Euroopassa on toteutettu, on jonain
päivänä sovellettavissa maailmanhallituksen tasolla.
Robert Schumanin ohella EU:n tärkeimpiä perustajia ovat Richard Coudenhove-Kalergi, Jean Monnet,
Paul-Henri Spaak, Walter Hallstein ja Józef Retinger.
1. Richard Coudenhove-Kalergi .
Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Euroopan kansat pyrittiin monin tavoin yhdistämään yhdeksi valtioksi.
Yksi näistä on Paneurooppalainen unioni, jonka perusti vuonna 1922 itävaltalainen Richard Coudenhove-Kalergi.
Paroni Louis Rothschild tuki yleiseurooppalaista liikettä.
Vuonna 1946 Ison-Britannian pääministeri ja vapaamuurari Winston Churchill piti
Zürichissä Coudenhove-Kalergin kirjoittaman puheen.
Siinä hän vaati "Euroopan yhdysvaltojen" perustamista.
Coudenhove-Kalergi oli itse vapaamuurari ja perusti alkuperäisen vapaamuurariloosin PAN-EUROPA vuonna 1947.
2. Jean Monnet ja Robert Schuman .
Vapaamuurari Jean Monnet kirjoitti historiallisen julistuksen, jolla Ranskan silloinen ulkoministeri Robert Schuman esitteli
Euroopan hiili- ja teräsyhteisön perustamista 9. toukokuuta 1950.
Jean Monnet oli Euroopan hiili- ja teräsyhteisön ensimmäinen puheenjohtaja vuosina 1952-1955.
Georges Berthoin toimi tuolloin Jean Monnet'n esikuntapäällikkönä.
Vuonna 1973 Berthoin oli myös yksi David Rockefellerin ja Henry Kissingerin perustaman Trilateraalisen
komission (Trilateral Commission) perustajista, joka on osa maailmanlaajuista varjohallitusta.
3. Józef Retinger
Puolalainen vapaamuurari Józef Retinger oli yksi toisen maailmansodan jälkeisen
eurooppalaisen liikkeen keskeisistä arkkitehdeistä.
Häntä pidettiin myös David Rockefellerin vuosina 1952-1954 käynnistämien epävirallisten
Bilderberg-konferenssien yhtenä perustajana.
Sen jälkeen hän toimi Bilderberg-ryhmän pysyvänä sihteerinä kuolemaansa saakka vuonna 1960.
Bilderberg-konferenssi on ollut maailman johtajien yksinoikeudellinen kokoontumispaikka vuodesta 1954 lähtien.
Niin sanotut Rooman sopimukset vuodelta 1957 ovat Euroopan talousyhteisön syntymätodistus.
Brittiläinen historioitsija Richard Aldrich paljasti, että ne ovat peräisin Bilderberg-kokouksesta vuonna 1956.
Perustajaisät osoittavat, että EU:n ovat perustaneet ja rahoittaneet kansainvälinen
vapaamuurarius ja vaikutusvaltaiset langanvetäjät.
Tavoitteena oli maailmanhallituksen perustaminen, kuten Jean Monnet'n esikuntapäällikkö asian selkeästi ilmaisi.
Seuraavat tiedot antavat lisätietoa eurooppalaisten aloitteiden rahoituksesta ja niiden perustajista:
Vuonna 1948 Coudenhove-Kalergi perusti New Yorkissa American Committee for a United Europe -järjestön.
Rahoitus tähän saatiin muun muassa Fordin ja Rockefellerin säätiöiltä.
Komitean johtajana toimi entinen tiedustelupäällikkö William Joseph Donovan ja hänen
sijaisenaan CIA:n johtaja Allen Welsh Dulles.
Donovan oli myös Rockefeller-säätiön jäsen.
Vuosina 1927-1969 Allen Dulles toimi myös Rockefellerin perheen rahoittaman Council on Foreign Relations
-järjestön johtokunnassa, ja häntä pidettiin yhtenä aikansa vaikutusvaltaisimmista vapaamuurareista.
Amerikan yhdistyneen Euroopan puolesta toimiva amerikkalainen komitea oli 1960-luvulle saakka
koko Eurooppa-liikkeen merkittävä lahjoittaja.
EU:ta ovat alusta alkaen rahoittaneet ja valvoneet voimakkaat sähkösoturit, jotka ovat
vehkeilleet yhden maailman hallituksen muodostamiseksi.
He ovat horjuttaneet EU-maiden itsemääräämisoikeutta askel askeleelta ja ajaneet läpi yhden
maailmanhallituksen agendaa vastoin ihmisten tahtoa.
EU:sta itsestään on kehittynyt näiden globaalien strategien valvontakeskus, joka sanelee kaikkia
jäsenvaltioita aina kansallisen lainsäädännön tasolle asti.
Levittäkää tätä ohjelmaa ja sen räjähtävää sisältöä mahdollisimman laajalle.