Începuturile UE datează din anii 1950.
La 9 mai 1950, ministrul francez de externe de atunci, Robert Schuman, a prezentat ideea de a
plasa producția franco-germană de cărbune și oțel sub o autoritate comună.
Aceasta a rămas în istorie sub numele de "Planul Schuman" și a dus la înființarea Comunității
Europene a Cărbunelui și Oțelului în aprilie 1951.
Prin urmare, UE sărbătorește Ziua Europei în fiecare an pe 9 mai.
În 1957, Comunitatea Economică Europeană a fost fondată prin Tratatul de la Roma de statele
Belgia, Franța, Italia, Luxemburg, Olanda și Republica Federală Germania.
În timp, UE s-a transformat din ce în ce mai mult într-o uniune politică care a câștigat din ce în ce mai multă
influență și putere politică asupra statelor membre.
... În 1987, Comunitatea, care până atunci se concentrase pe cooperarea economică, a
fost transformată într-o uniune politică.
Tratatul de la Maastricht din 1992 a adăugat o politică externă și de securitate comună.
În tratatele de reformă ulterioare, competențele politice supranaționale ale UE au fost extinse constant,
iar guvernele naționale au fost lipsite de putere.
Competențele supranaționale ale UE au fost extinse pas cu pas în mai multe tratate de reformă, cel
mai recent fiind Tratatul de la Lisabona din 2009.
Ca urmare, aproximativ 90% din legislația din statele membre ale UE se referă acum
la punerea în aplicare a legislației UE.
Acesta aduce o limitare enormă a suveranității unui stat membru al UE și
arată influența enormă asupra legislației.
Probabil nu este o coincidență că suveranitatea tuturor statelor naționale este cedată tot mai
mult unei autorități superioare - în acest caz, UE.
O declarație a lui Georges Berthoin, care a fost șeful de cabinet al lui Jean Monnet, unul dintre
părinții fondatori ai UE - dă o idee despre ceea ce se află în spatele acestei situații:
Berthoin a declarat într-un interviu acordat în 2010: "Ceea ce s-a realizat în Europa va fi
aplicabil într-o zi la nivelul unui guvern mondial.
Alături de Robert Schuman, cei mai importanți părinți fondatori ai UE sunt Richard
Coudenhove-Kalergi, Jean Monnet, Paul-Henri Spaak, Walter Hallstein și Józef Retinger.
1. Richard Coudenhove-Kalergi
După Primul Război Mondial, au existat diverse încercări de a uni națiunile europene sub un singur stat.
Una dintre acestea este Uniunea Paneuropeană, care a fost fondată în 1922 de
către austriacul Richard Coudenhove-Kalergi.
Baronul Louis Rothschild a sprijinit mișcarea pan-europeană.
În 1946, prim-ministrul britanic și francmasonul Winston Churchill a ținut la
Zurich un discurs scris de Coudenhove-Kalergi.
În acesta, el a făcut apel la înființarea "Statelor Unite ale Europei".
Coudenhove-Kalergi a fost el însuși francmason și a fondat loja masonică originală PAN-EUROPA în 1947.
2. Jean Monnet și Robert Schuman
Francmasonul Jean Monnet a scris declarația istorică prin care ministrul francez de externe de atunci,
Robert Schuman, a prezentat înființarea Comunității Europene a Cărbunelui și Oțelului la 9 mai 1950.
Jean Monnet a fost primul președinte al Comunității Europene a
Cărbunelui și Oțelului din 1952 până în 1955.
Georges Berthoin a fost șeful de stat major al lui Jean Monnet în această perioadă.
În 1973, Berthoin a fost, de asemenea, unul dintre co-fondatorii Comisiei Trilaterale, o
organizație înființată de David Rockefeller și Henry Kissinger ca parte a unui guvern global din umbră.
3. Józef Retinger
Francmasonul polonez Józef Retinger a fost unul dintre principalii arhitecți ai
Mișcării Europene de după al Doilea Război Mondial.
De asemenea, a fost considerat co-fondator al conferințelor informale Bilderberg
inițiate de David Rockefeller între 1952 și 1954.
A fost apoi secretar permanent al Grupului Bilderberg până la moartea sa în 1960.
Conferința Bilderberg este o întâlnire exclusivă a liderilor mondiali încă din 1954.
Așa-numitele Tratate de la Roma din 1957 sunt certificatul de naștere
al Comunității Economice Europene.
Istoricul britanic Richard Aldrich a dezvăluit că acestea au apărut la reuniunea Bilderberg din 1956.
Părinții fondatori arată că UE a fost instalată și finanțată de francmasoneria
internațională și de puternici trăgători de sfori.
Scopul: instituirea unui guvern mondial, după cum a spus în mod clar șeful de cabinet al lui Jean Monnet.
Următoarele fapte oferă informații suplimentare cu privire la finanțarea
inițiativelor europene și a părinților fondatori:
În 1948, Coudenhove-Kalergi a înființat la New York Comitetul american pentru o Europă unită.
Finanțarea pentru acest proiect a venit de la Fundațiile Ford și Rockefeller, printre altele.
Directorul acestei comisii a devenit fostul șef al serviciilor de informații William Joseph Donovan, iar
adjunctul său a fost directorul CIA Allen Welsh Dulles.
Donovan a fost, de asemenea, membru al Fundației Rockefeller.
Din 1927 până în 1969, Allen Dulles a făcut parte, de asemenea, din conducerea Consiliului pentru Relații
Externe, finanțat de familia Rockefeller, fiind considerat unul dintre cei mai
influenți francmasoni ai timpului său.
Până în anii 1960, Comitetul American pentru o Europă Unită a fost un donator
important al mișcării europene în ansamblu.
Încă de la începuturile sale, UE a fost finanțată și controlată de puternici trăgători de sfori care
au conspirat pentru a forma un guvern unic mondial.
Ei au subminat suveranitatea țărilor UE pas cu pas și au impus agenda guvernului
mondial unic împotriva voinței poporului.
UE însăși a devenit un centru de control pentru acești strategi globali, dictând tuturor
statelor membre până la nivelul legislației naționale.
Răspândiți cît posibil această emisiune cu conținutul său exploziv.QSt