Šta su smještaji u hraniteljsku porodicu?
Ono što u teoriji zvuči tako zaštitnički, u praksi ima dramatične posljedice:
Djeca se odvajaju od svojih roditelja iz jednog trenutka u drugi – u nekim slučajevima do kraja svog djetinjstva.
Nakon toga su trajno otuđeni od svojih roditelja.
U Njemačkoj je 2022. godine više od 66.400 djece i mladih preuzeto u državnu skrb i smješteno u hraniteljske porodice ili domove.
Izuzevši 28.600 maloljetnih izbjeglica bez pratnje, koji su također uključeni u ovu brojku, to rezultira
šokantno visokim brojem od 37.800 djece koja su, barem privremeno, odvojena od svojih roditelja.
U prosjeku je više od 100 djece svakog dana u godini oduzeto njihovim roditeljima.
Međutim, stabilni odnosi i njegovatelji su izuzetno važni za razvoj dječije ličnosti, posebno u ranim godinama.
Roditelji igraju središnju ulogu u ovome. Oni im pružaju stabilnost i sigurnost.
Djeca prirodno vole svoje roditelje, čak i ako imaju teške karaktere ili su socijalni slučajevi.
Razdvajanje djeteta od roditelja je izrazito emotivan proces i za djecu i za roditelje, koji ih može
traumatizirati i prouzrokovati ozbiljnu psihološku štetu.
Iz tog razloga, preuzimanje djeteta u skrb bi uvijek trebalo biti krajnje sredstvo.
Trebalo bi ga provesti samo ako apsolutno ne postoje druge opcije koje ne bi dodatno ugrozile dobrobit djeteta.
Međutim, činjenica je da Njemačka spada među zemlje s najvišim međunarodnim pokazateljima po gore
navedenim brojkama djece koja su stavljena pod skrbništvo.
Jesu li njemački roditelji zaista toliko opasniji i nesposobniji od roditelja u drugim zemljama?
Ili postoje li drugi razlozi iza ovih alarmantno visokih brojki?
Naravno, postoje slučajevi kada nema alternative nego odvojiti dijete od roditelja, na
primjer ako ga oni seksualno zlostavljaju.
Ali da li su ovi opravdani izuzeci zaista prisutni u većini slučajeva?
Razlozi za otmicu djece
Razlozi navedeni za preuzimanje djece u skrb pružaju informacije o tome.
U većini slučajeva, ovo nisu nasilje, zanemarivanje ili ovisnost roditelja o alkoholu ili drogama.
Osim "nezapratičene izbjegličke djece", najčešći navedeni razlog je navodno "preopterećenje roditelja".
Ostali navedeni razlozi uključuju "poremećaje privrženosti" ili "intoleranciju na privrženost", tj. razvedeni
roditelj koji želi uskratiti dijete svom bivšem partneru, pa čak i "previše blisku vezu između majke i djeteta".
Takva opravdanja su zaista vrlo iznenađujuća.
U slučajevima razvoda, posebno, često je logična posljedica da djeca postanu još bliža preostalom
roditelju kako bi nadoknadila gubitak odsutnog roditelja.
A posebno kada dijete ima vrlo blisku vezu sa svojom majkom, tim je bolnije kada mu se to oduzme.
Ono što je upečatljivo kod ovih opravdanja jest da su relativno otvorena za tumačenje.
Zlostavljanje ili ovisnost o drogama su konkretne i dokazive činjenice.
Međutim, procjenitelj ima diskreciju da odluči kada se roditelji smatraju preopterećenima ili kada se
smatra da je veza između majke i djeteta previše bliska.
I upravo ovdje nastaje veliki problem.
Upitna stručna mišljenja
Psihološki sudski izvještaji o zakonskim starateljima često se pripremaju prilikom preuzimanja djece u skrb.
Ovi izvještaji su važna osnova za procjenu nadležnih sudija porodičnog suda, čiji sadržaj
doprinosi odlukama o budućoj sudbini djece.
U više od 90% slučajeva sudije slijede preporuke stručnjaka.
Međutim, ovi izvještaji često sadrže očigledne nedostatke.
Dr Andrea Christidis, vještakinja, forenzička psihologinja i bihevioralna terapeutkinja, koja je
napisala više od 1.000 vještačkih nalaza o porodičnim pitanjima, zaključuje iz svojih istraga:
Još nisam vidio nijedan izvještaj koji zaista ispunjava sve tehničke zahtjeve.
Otkrio je ozbiljne nedostatke u gotovo svima njima.
U mnogim slučajevima stručnjaci su procijenili roditelje ili roditelja o kojem je riječ nakon kratkih
razgovora, ponekad samo nakon telefonskih razgovora.
Dr Christidis ovo objašnjava na sljedeći način:
Nažalost, prema važećem zakonu, svako koga sudija imenuje smije pripremiti stručno
mišljenje. Da li su za to sposobni, drugo je pitanje.
Studija koju je 2015. godine provela IB University Berlin potvrdila je izjavu dr Christidisa.
Nakon što je procijenilo 272 stručna mišljenja, univerzitet je zaključio da je 75% svih stručnih mišljenja u
sporovima iz porodičnog prava u Njemačkoj neadekvatno.
Čak i obučeni psiholozi često koriste nnaučne metode, kao što je Rorschachov test mrlja od tinte.
U ovoj metodi djeci se pokazuju mrlje od tinte, koje se od njih traži da protumače: Šta dijete vidi u mrlji?
Takvi testovi su potpuno neprimjereni kao dokaz na sudu, a ipak se i dalje navode kao
osnova za donošenje odluka o dobrobiti djeteta.
Na ovim temeljima, koji su izuzetno kontroverzni među stručnjacima, može se
dijagnosticirati bilo koji rezultat koji stručnjak želi.
Roditeljima se u stručnim izvještajima često dijagnosticira "nedostatak roditeljskih vještina" ili "poremećaji ličnosti".
Ovo potom može biti osnov za gubitak starateljstva i smještaj djece u hraniteljsku ili stacionarnu njegu.
Mišljenja stručnjaka – unosan posao
Mišljenja stručnjaka, koja mogu razdvojiti čitave porodice, također moraju biti plaćena od strane roditelja.
Troškovi za ovo mogu iznositi do 15.000 eura.
Ako roditeljima nedostaje novca, porezni obveznici moraju uskočiti.
Na ovaj način se godišnje generišu nekoliko stotina miliona eura.
Čini se da su se razvili određeni koluzijski odnosi između procjenitelja, službi za dobrobit mladih i porodičnih sudova.
Jedan primjer je bavarski GWG, "Društvo za naučnu sudsku i pravnu psihologiju".
Prepoznala je ovo tržište i prilagodila svoj poslovni model stručnim mišljenjima za porodične sudove.
Pruža sudovima stručna mišljenja vrlo brzo putem svoje mreže pridruženih stručnjaka.
Stručnjaci moraju platiti 40% svojih naknada kao troškove za ovo.
GWG organizuje obuke za sudije porodičnih sudova u Bavarskoj, čime uspostavlja veze sa sudstvom.
Kao rezultat toga, 2008. godine bavarski ministar pravde morao je objasniti zašto porodični
sudovi pretežno dodjeljuju svoje ugovore GWG-u.
Na primjer, sud u Ingolstadtu je u roku od godinu dana dodijelio GWG-u jedanaest od dvanaest ugovora.
Kritičari stoga govore o monopolističkom položaju koji zauzima GWG.
Eksterni plasmani – tržište vrijedno milijardu funti
Ali izvještaji stručnjaka su samo početak velikog biznisa. U 2023. godini 128.000 djece živjelo je u
domovima, a oko 87.000 djece u hraniteljskim porodicama.
Smještaj djeteta u hraniteljsku porodicu košta između 42.000 i 54.000 eura po djetetu godišnje.
Za prihvatanje djeteta na hraniteljstvo, hraniteljske porodice dobijaju mjesečnu naknadu za hraniteljstvo
u iznosu od 700 do 900 eura, ovisno o dobi djeteta.
Porezni obveznici plaćaju 4,9 milijardi eura godišnje za ove mjere.
Radnik za dobrobit mladih s desetljećima iskustva komentirao je ovo u intervjuu na sljedeći način:
"Sektor za hospitalizirane pacijente je već područje koje donosi najviše novca."
Mislim, možeš vidjeti da se bolnički kapaciteti za hospitalizaciju tokom godina sve više proširuju.
Oni koji, da tako kažemo, izbacuju djecu na tržište su službe za zaštitu mladih.
Reći ću to sasvim namjerno: baci ga na tržište!
Jer je to tako: sve se vrti oko novca.
A ako mi služba za dobrobit mladih ponudi mladog čovjeka za određenu dnevnu ili mjesečnu naknadu, onda ja službi
za dobrobit mladih uputim ponudu, a služba za dobrobit mladih kaže hoće li tu ponudu prihvatiti ili ne.
Na kraju krajeva, to je posao. I na kraju, službe za dobrobit mladih rado prihvataju
organizaciju koja im olakšava posao s mladima.
Osoblje službe za dobrobit mladih često ne uspijeva adekvatno procijeniti kako se djeca snalaze u ustanovama i da
li su mjere poduzete tamo prikladne i korisne za djecu.
Pojavljivali su se skandali da su djeca iz Njemačke smještena u hraniteljske porodice i u domove u inostranstvu.
Nisu pohađali školu tamo, niti su njihove druge aktivnosti bile nadzirane ili podržane.
Odjednom, dobrobit djeteta očigledno više nije bila od interesa.
Međutim, za institucije koje se bave ovom zloupotrebom, to je veliki posao.
Njemačka institucija prima do 5.000 eura mjesečno za svako dijete od službe za socijalnu zaštitu.
Međutim, ako institucija pošalje dijete u hraniteljsku porodicu u Poljskoj, na primjer, za smještaj djeteta
u toj porodici mora se plaćati samo 600 eura mjesečno.
Šta se dešava s preostalim novcem često se ne provjerava.
Hitna situacija u službama za dobrobit mladih
Ovo je posljedica ozbiljnog nedostatka osoblja u većini službi za zaštitu mladih.
Mnogi zaposlenici vlasti pate od stalnog preopterećenja.
Nedostaje vremena i osoblja za praćenje gdje se nalaze i kako su djeca.
Mnogi socijalni radnici daju otkaze jer više ne mogu podržati način na koji se stvari rade.
Ovo dodatno pogoršava situaciju. Osim toga, postoji manjak kvalificiranih radnika.
Od politike se ne može očekivati nikakvo rješenje
Ne može se pretpostaviti da će političari sami riješiti ovu situaciju, jer oni sami ostvaruju
značajne koristi od poslovanja koje uključuje djecu.
Trenutno svjedočimo velikoj borbi oko budžetskih sredstava, koja političari koriste za podršku svojim često
upitnim ideološkim projektima, od "spašavanja na moru" do takozvane "feminističke vanjske politike".
Zbrinjavanje djece je alat koji ima povoljan učinak na finansijski manevarski prostor na raspolaganju saveznim političarima.
Poslovanje s djecom donosi novac jer je radno intenzivno.
Ovo smanjuje brojke nezaposlenosti i znači da vlada mora isplatiti manje naknade za nezaposlene.
Istovremeno, porez na dohodak koji zaposleni u službama za zaštitu djece i mladih plaćaju donosi znatan iznos novca
u državnu kasu, koja je suočena s manjakom sredstava, a koji potom uglavnom odlazi saveznim i državnim vlastima.
Međutim, troškove preuzimanja djece u skrb ne snosi savezna vlada, već roditelji i lokalne vlasti, koje
primaju relativno mali dio prihoda od poreza na dohodak.
Država također može iskoristiti uklanjanje djece u svoju korist na druge načine – naime kao restriktivnu mjeru.
Ovo se moglo primijetiti tokom pandemije koronavirusa:
Ovdje je preuzimanje djece u skrb bilo oštar mač kojim je država prijetila kritičarima mjera protiv koronavirusa.
U nekoliko slučajeva djeca su uklonjena iz svojih porodica jer njihovi roditelji nisu insistirali da nose maske u školi.
Ogromna šteta uzrokovana otmicom djeteta
U međuvremenu, porodice koje su u ovom kontekstu razdvojene doživljavaju katastrofu.
U nekim slučajevima policija nasilno odvodi djecu iz njihovih porodica, škola ili vrtića.
U našem programu "Sistematsko uklanjanje djece – zbrinjavanje djece pod mikroskopom", oni koji su pogođeni
izvještavaju o tome kako su doživjeli ove intervencije.
Osim toga, mogu se vidjeti šokantne filmske snimke majki kojima se vrišteća djeca trgaju iz naručja.
Sama tako nasilna razdvojenost je šok za cijeli život za mališane, često ih ostavljajući teško traumatiziranima.
Ovo dovodi do duboke traume i promjena u ponašanju djece.
Na primjer, dvogodišnji Paul je prestao govoriti kada su ga odvojili od porodice i od tada ima problema s govorom.
Nakon toga često slijede sedmice i mjeseci tokom kojih su djeca skrivena od svojih roditelja.
Nakon sudskog ročišta, mogu se održati posjete djeci.
Međutim, ovo je vrlo rijetko i podložno je strogim propisima.
Roditelji ne smiju pokazivati nikakve osjećaje niti govoriti o svojoj zajedničkoj prošlosti.
Na taj način djeca ne osjećaju da i njihovi roditelji pate zbog razdvajanja.
Ovo prisilno, neprirodno ponašanje roditelja ima vrlo uznemirujući učinak na djecu.
Međutim, ako se pravila prekrše, posjete će biti potpuno zabranjene.
U većini slučajeva smještaj u domu za njegu ne dovodi do poboljšanja stanja stanara.
Djeca često razvijaju probleme u ponašanju.
Zatim mogu biti prebačeni na dječiju i adolescentsku psihijatriju, gdje će biti liječeni psihotropnim lijekovima i Ritalinom.
Psiholog dr. Christidis:
Dakle, djeca u institucijama uopće nisu pomognuta.
Ovo može biti slučaj samo kod djece koja su zaista bila teško zlostavljana i kod kojih je sudska medicina
utvrdila vrlo jasne ozbiljne povrede. Seksualno zlostavljanje...
Ona svjedoči da postoje čitave studije koje su otkrile da je gotovo 90% mladih oštećeno prije nego što se izjasne.
Oni zatim ili postanu ovisni o drogama ili alkoholu, ili se čak okrenu kriminalu.
Ne stiču odgovarajuće kvalifikacije, pa često postaju teret za državu.
Dr Christidis: "Šta se dešava s djecom u domovima za djecu? Drže ih u pritvoru."
Imaju omjer osoblja dovoljan da te rasplače.
Dakle, i tamo se štedi, jer je sve privatizirano.
Svi oni samo žele zaraditi profit. Zato su djeca zapostavljena i nisu ohrabrivana.
Osim toga, postoje ponovljena izvješća o još većoj šteti u domovima za njegu i u hraniteljskim porodicama.
U Berlinu su, na primjer, djeca decenijama smještana kod pedofilskih hraniteljskih roditelja
na savjet socijalnog pedagoga Helmuta Kentlera.
Kentler je sada mrtav, ali se može pretpostaviti da stare mreže i veze i dalje postoje, jer do
danas nije provedena odgovarajuća i dosljedna istraga.
Dalje detalje možete pronaći u dokumentarcu "Kentler Gate" akcijske grupe "Demo für alle" (Demo for All).
Također je bilo raznih skandala u domovima za djecu koji su uključivali zlostavljanje i seksualno
zlostavljanje djece koja, bez roditeljske zaštite, bespomoćno su na milost i nemilost svojim zlostavljačima.
Dr Christidis navodi SOS selo za djecu u kojem su djeca godinama bila zlostavljana od strane super-bogatih.
Ona spominje 160 slučajeva.
U svom istraživanju za dokumentarce o pedofiliji i satanističkom ritualnom nasilju nad djecom , Kla.TV je također više
puta naišao na slučajeve u kojima su utjecajni počinitelji besramno zlostavljali djecu iz domova za djecu.
Otpor se formira
Dr Andrea Christidis je vjerojatno najistaknutija aktivistica protiv nezakonitih uklanjanja u Njemačkoj.
Tokom godina morala se boriti protiv ogromnog otpora.
Sada je osnovala udruženje "AXION-Resist" kako bi zajednički djelovala protiv ovih zloupotreba u saradnji s
liječnicima, naučnicima, pravnicima i kriminolozima.
Pored podrške pogođenim porodicama, Axion Resist provodi vrijedan rad na javnim odnosima, kao što je simpozij "Zielscheibe Kind &
Bindung" (Cilj: Djeca i vezanje), koji se može pogledati u cijelosti na njihovoj web stranici https://axionresist.com
ili u skraćenoj verziji na www.kla.tv/29203.
Međutim, dr Christidis i njene kolege trebaju podršku svih nas u ovom važnom poslu.
Oduzimanje djece roditeljima bez zaista ozbiljnih razloga je zločin protiv najslabijih članova našeg društva,
s doživotnim posljedicama za one na koje se to odnosi.
Činjenica da se toliko djece i roditelja iz jednog trenutka u drugi trajno razdvajaju jedna od drugih je situacija
koja za obje strane jedva da bi mogla biti dramatičnija.
Budući da ovi postupci povlačenja obično nisu javni, a mediji o njima izvještavaju samo fragmentirano, svi smo pozvani da
pomognemo staviti ovo pitanje u središte društvene rasprave i izvršimo pritisak na političare da konačno riješe situaciju!