Co je to opatrovnický příkaz?
To, co zní teoreticky jako ochrana, má v praxi dramatické důsledky:
Děti jsou od svých rodičů odděleny z jednoho okamžiku na druhý - někdy až do konce svého dětství.
Poté se rodičům trvale odcizí.
V Německu bylo v roce 2022 odebráno do státní péče a umístěno do pěstounských rodin nebo
domovů více než 66 400 dětí a mladých lidí.
Po odečtení 28 600 "nezletilých uprchlíků bez doprovodu", kteří jsou do tohoto čísla rovněž zahrnuti, je
výsledkem šokující číslo 37 800 dětí, které byly odděleny od svých rodičů - přinejmenším dočasně.
Každý den v roce bylo rodičům odebráno v průměru více než 100 dětí.
Zejména v raném věku jsou však stabilní vztahy a vazby pro osobnostní rozvoj dítěte nesmírně důležité.
Hlavní roli zde hrají rodiče. Poskytují jim podporu a jistotu.
Děti své rodiče přirozeně milují, i když jsou obtížné povahy nebo sociální případy.
Odloučení dítěte od rodičů je pro děti i rodiče velmi emotivní proces, který je může
traumatizovat a způsobit jim vážnou psychickou újmu.
Z tohoto důvodu by mělo být převzetí dítěte do péče vždy až poslední možností.
Mělo by být provedeno pouze v případě, že neexistují žádné jiné možnosti, aby nedošlo k dalšímu ohrožení blaha dítěte.
Faktem však je, že Německo je s výše uvedenými údaji na mezinárodním poli na předním
místě, pokud jde o odebírání dětí do péče.
Jsou němečtí rodiče opravdu o tolik nebezpečnější a neschopnější než rodiče v jiných zemích?
Nebo jsou tyto alarmující údaje způsobeny něčím jiným?
Samozřejmě existují případy, kdy neexistuje jiná možnost než odloučení dítěte od rodičů,
například pokud je dítě rodiči sexuálně zneužíváno.
Jsou však tyto odůvodněné výjimky skutečně přítomny ve většině případů?
Důvody únosu dítěte
Důvody, na nichž je založeno převzetí do péče, o tom poskytují informace.
Ve většině případů to není způsobeno násilím, zanedbáváním nebo závislostí na alkoholu či drogách ze strany rodičů.
S výjimkou "dětí uprchlíků bez doprovodu" jsou nejčastějším odůvodněním údajné "nadměrné nároky na rodiče".
Jako další důvody se uvádějí "poruchy vazby" nebo "nesnášenlivost vazby", tj. že rozvedený rodič chce dítě
držet od bývalého partnera, nebo dokonce "příliš těsné pouto mezi matkou a dítětem".
Takové zdůvodnění je velmi překvapivé.
Zejména v případě rozvodu je často logickým důsledkem, že se děti ještě více sblíží se zbývajícím
rodičem, aby tak kompenzovaly ztrátu chybějícího rodiče.
A zvláště když má dítě velmi úzkou vazbu na matku, je o to bolestnější, když je o ni připraveno.
Na těchto zdůvodněních je nápadné, že jsou poměrně otevřená výkladu.
Zneužívání nebo drogová závislost jsou konkrétní a prokazatelné trestné činy.
Nicméně okamžik, kdy by rodiče měli být přetíženi, nebo okamžik, kdy by pouto mezi matkou a dítětem mělo být
příliš těsné, je na uvážení osoby, která o tom rozhoduje.
A právě zde vzniká zásadní problém.
Zpochybnitelné znalecké posudky
Při převzetí dítěte do péče se často vypracovávají psychologické soudní zprávy o zákonných zástupcích.
Tyto zprávy jsou důležitým podkladem pro rozhodování příslušných soudců rodinných soudů a jejich
obsah přispívá k rozhodnutí o dalším osudu dětí.
Ve více než 90 % případů se soudci řídí doporučeními znalců.
Tyto zprávy však často obsahují zjevné nedostatky.
Dr. Andrea Christidisová, soudní znalkyně, forenzní psycholožka a behaviorální terapeutka, která napsala již
více než 1000 znaleckých posudků o posuzování rodiny, na základě svého výzkumu dospěla k závěru:
"Ještě jsem neviděl jediný znalecký posudek, který by skutečně splňoval všechny technické požadavky."
Téměř u všech zjistila závažné nedostatky.
V mnoha případech byli dotyční rodiče nebo rodiče posouzeni odborníky po krátkém
rozhovoru, někdy pouze po telefonickém rozhovoru.
Dr. Christidis to vysvětluje:
"Bohužel současný právní stav je takový, že znalecké posudky může vypracovávat každý, kdo
je jmenován soudcem. Zda může, je jiná otázka."
Studie IB Univerzity aplikovaných věd v Berlíně potvrdila prohlášení Dr. Christidise z roku 2015.
Po analýze 272 znaleckých posudků dospěla univerzita k závěru, že 75 % všech znaleckých posudků
v rodinněprávních sporech v Německu je chybných.
I vyškolení psychologové často používají nevědecké metody, jako je například Rorschachův test.
Při této metodě jsou dětem předkládány inkoustové skvrny, které mají interpretovat: Co dítě na skvrně vidí?
Takové testy jsou jako důkaz u soudu zcela nevhodné, přesto jsou uváděny jako podklad pro rozhodnutí, zda má být dítě předáno.
Na jejich základě lze diagnostikovat jakýkoli výsledek, který si posuzovatel přeje, přičemž některé z
nich jsou v odborných kruzích velmi kontroverzní.
Rodičům jsou ve zprávách často diagnostikovány "nedostatečné rodičovské schopnosti" nebo "poruchy osobnosti".
To pak může být důvodem pro ztrátu péče a umístění dětí do pěstounských rodin nebo domovů.
Znalecké posudky - výnosný byznys
Zprávy, které mohou rozdělit celé rodiny, musí rodiče také zaplatit.
Náklady na něj mohou dosáhnout až 15 000 eur.
Pokud na to rodiče nemají peníze, musí zasáhnout daňový poplatník.
Každoročně se tímto způsobem realizuje několik 100 milionů eur.
Zdá se, že se vytvořily určité sítě mezi odborníky, úřady péče o mládež a rodinnými soudy.
Příkladem je bavorská GWG, "Společnost vědecké soudní a právní psychologie".
Společnost rozpoznala tento trh a přizpůsobila svůj obchodní model znaleckým posudkům pro rodinné soudy.
Prostřednictvím svých přidružených znalců poskytuje soudům znalecké posudky velmi rychle.
Znalci jí musí zaplatit 40 % svých honorářů.
GWG pořádá školení pro soudce rodinných soudů v Bavorsku a navazuje tak kontakty se soudní mocí.
V důsledku toho musel bavorský ministr spravedlnosti v roce 2008 vysvětlit, proč rodinné soudy
zadávají své zakázky převážně společnosti GWG.
Například soud v Ingolstadtu přidělil společnosti GWG během jednoho roku jedenáct z dvanácti zakázek.
Kritici proto hovoří o monopolním postavení GWG.
Umístění třetí stranou - trh v hodnotě miliard
Znalecké posudky jsou však jen začátkem velkého obchodu. V roce 2023 žilo 128 000 dětí v dětských
domovech a přibližně 87 000 dětí v pěstounských rodinách.
Ubytování v domově stojí 42 000 až 54 000 eur na dítě a rok.
Za přijetí pěstouna dostávají pěstounské rodiny měsíční příspěvek na péči ve výši 700 až 900 eur v závislosti na věku dítěte.
Daňoví poplatníci za tato opatření zaplatí 4,9 miliardy eur ročně.
Pracovník v oblasti péče o mládež, který pracoval desítky let, se k tomu v jednom rozhovoru vyjádřil takto:
"Lůžková část je již nyní oblastí, která generuje nejvíce peněz.
Nakonec je vidět, že lůžková zařízení se v průběhu let stále více rozšiřují.
Ti, kdo děti takříkajíc házejí na trh, jsou úřady péče o mládež."
"Řeknu to zcela záměrně: hoďte to na trh!
Protože tak to prostě je: jde o peníze, jde o peníze.
A když mi úřad pro mládež nabídne mladého člověka za určitou denní nebo měsíční sazbu, tak já udělám nabídku úřadu pro mládež
a úřad pro mládež řekne, jestli tu nabídku přijmu, nebo ne.
Je to přece jenom obchod. A úřady pro mládež jsou nakonec rády, když mají organizaci, která jim mladé lidi sebere z rukou."
Jak se dětem ve střediscích daří a zda jsou opatření, která se v nich přijímají, pro děti rozumná a užitečná,
pracovníci úřadů pro mládež často dostatečně nekontrolují.
Opakovaně se objevují skandály, kdy jsou děti z Německa předávány do pěstounských rodin a domovů v zahraničí.
Nechodily tam do školy, ani je nikdo nedoprovázel a nijak jinak na ně nedohlížel.
Nejlepší zájem dítěte pak již zřejmě nebyl předmětem zájmu.
Pro organizace, které tuto zneužívající praxi používají, to však znamená velký byznys.
Německá organizace dostává od úřadu pro mládež až 5 000 eur měsíčně na jedno dítě.
Pokud však instituce pošle dítě například do pěstounské rodiny v Polsku, musí se za umístění
dítěte v této rodině platit pouze 600 eur měsíčně.
Co se stane se zbytkem peněz, se často nekontroluje.
Stav nouze na úřadech péče o mládež
Je to důsledek vážného nedostatku zaměstnanců na většině úřadů pro mládež.
Mnoho zaměstnanců úřadu trpí neustálým přepracováním.
Chybí čas a personál, který by sledoval, kde se děti nacházejí a jak se jim daří.
Mnoho sociálních pracovníků odchází ze zaměstnání, protože již nemohou podporovat způsob, jakým je práce vykonávána.
To dále zhoršuje krizovou situaci. Chybí také kvalifikovaná pracovní síla.
Od politiky nelze očekávat nápravu
Nelze předpokládat, že to politici sami napraví, protože sami mají z obchodu s dětmi velký prospěch.
V současné době zažíváme velký boj o rozpočtové prostředky, které politici používají na podporu svých často
pochybných ideologických projektů, včetně "záchrany moře" a takzvané "feministické zahraniční politiky".
V tomto kontextu je odebírání dětí do péče nástrojem, který má příznivý vliv na
finanční manévrovací prostor federálních politiků.
Podnikání s dětmi přináší peníze, protože je náročné na pracovní sílu.
V důsledku toho klesá počet nezaměstnaných a federální vláda musí vyplácet méně podpor v nezaměstnanosti.
Současně se ze mzdy a daně z příjmu odváděné zaměstnanci v oblasti péče o děti a mládež dostává do státní pokladny velké množství
peněz, které pak směřují především do federální a zemské vlády.
Na druhou stranu náklady na převzetí dětí do péče nenese federální vláda, ale kromě rodičů také místní
úřady, které dostávají poměrně málo z výnosů daně z příjmu.
Stát může únosy dětí využívat ve svůj prospěch i jiným způsobem, a to jako omezující opatření.
To jste mohli vidět v době koruny:
V tomto případě byla vazba ostrým mečem, který stát použil k zastrašení kritiků opatření proti koronavirům.
V několika případech byly děti odebrány z rodin, protože rodiče netrvali na tom, aby děti nosily ve škole roušku.
Hromadná škoda způsobená únosem dítěte
Rodiny, které jsou v této souvislosti rozděleny, mezitím zažívají katastrofu.
Děti jsou někdy násilně odebírány z rodin, škol nebo školek policií.
V našem pořadu "Systematická deprivace dětí - vazba pod drobnohledem" vyprávějí
postižení o tom, jak tyto zásahy prožívali.
K dispozici jsou také šokující filmové záběry matek, které jsou odtrhávány od svých křičících dětí.
Už jen takové násilné odloučení je pro malé děti šokem na celý život a často jim způsobí těžké trauma.
To vede k hlubokým zraněním a změnám chování dětí.
Například dvouletý Paul přestal mluvit, když byl odebrán své rodině, a od té doby má problémy s řečí.
Často následují týdny a měsíce, kdy jsou děti před rodiči schovávány.
Po soudním jednání se mohou uskutečnit schůzky s dětmi.
Ale jen velmi zřídka a za přísných pravidel.
Rodiče nesmějí projevit žádné city ani mluvit o společné minulosti.
Děti si tak ani neuvědomují, že odloučením trpí i jejich rodiče.
Toto nucené, nepřirozené chování rodičů má na děti velmi rušivý vliv.
Pokud však dojde k porušení pravidel, jsou návštěvy zakázány úplně.
Ve většině případů není ústavní péče spojena se zlepšením.
U dětí se často objevují problémy s chováním.
Poté mohou být převezeni na psychiatrické oddělení pro děti a dospívající, kde jsou léčeni psychotropními léky a Ritalinem.
Psycholog Dr. Christidis:
"Dětem se v ústavech vůbec nepomáhá.
To se může týkat pouze dětí, které byly skutečně vážně zneužity a u kterých soudní lékařství jasně
prokázalo vážná zranění. Sexuální zneužívání..."
Svědčí o tom, že existují celé studie, které zjistily, že téměř 90 procent mladých lidí je poškozeno dříve, než vyjdou ven.
Jsou buď závislí na drogách nebo alkoholu, nebo se z nich dokonce stali zločinci.
Nedostane se jim patřičné kvalifikace, takže často nakonec platí státu.
Dr. Christidis: "Co se dělá s dětmi v dětských domovech? Jsou drženy ve vazbě.
Poměr zaměstnanců je takový, že se vám chce brečet.
Takže i zde se šetří, vše se privatizuje.
Všichni chtějí jen vydělávat. Takže děti jsou odloženy na poličku a nejsou podporovány."
Kromě toho se opakovaně objevují zprávy o ještě horších škodách v domovech pro seniory a v zařízeních pro děti mimo domov.
Například v Berlíně byly děti na radu sociálního pedagoga Helmuta Kentlera po desetiletí umisťovány k pedofilním pěstounům.
Kentler je již po smrti, ale lze předpokládat, že plsti a sítě z té doby stále existují, protože
dosud nedošlo k řádnému a důslednému přehodnocení.
Více informací o tomto tématu najdete v dokumentu "Kentler Gate", který natočila akční skupina "Demo pro všechny".
V dětských domovech se také objevily různé skandály týkající se týrání a sexuálního zneužívání dětí, které jsou bezmocně
vydány na milost a nemilost násilníkům bez ochrany rodičů.
Dr. Christidis zmiňuje SOS dětskou vesničku, kde byly děti po léta zneužívány superbohatými lidmi.
Hovoří o 160 případech.
Kla.TV se při svém výzkumu dokumentů o pedofilii a satanisticko-rituálním násilí na dětech
opakovaně setkala také s tím, že vlivní pachatelé bezostyšně využívali děti z dětských domovů.
Tvoří se odpor
Dr. Andrea Christidisová je pravděpodobně nejvýznamnější bojovnicí proti nezákonné vazbě v Německu.
V průběhu let musel bojovat s obrovským odporem.
Nyní založila sdružení "AXION-Resist", které spojuje síly s lékaři, vědci, právníky a
kriminology v boji proti tomuto zneužívání.
Kromě podpory postižených rodin vykonává Axion Resist cennou práci pro veřejnost, například sympozium "Target Child &
Attachment", které lze v plném znění nalézt na jejich domovské stránce https://axionresist.com
nebo ve zkráceném přehledu na www.kla.tv/29203.
Dr. Christidisová a její kolegové však potřebují v této důležité práci podporu nás všech.
Odebrání dětí rodičům bez skutečně závažného důvodu je zločinem proti nejslabším členům naší
společnosti, který má pro postižené celoživotní následky.
Skutečnost, že tolik dětí a rodičů je od sebe trvale odděleno z jednoho okamžiku na druhý, lze z
hlediska dramatu pro obě strany jen stěží překonat.
Vzhledem k tomu, že tyto postupy odebírání peněz nejsou běžně veřejné a média o nich informují jen útržkovitě, jsme všichni
vyzváni, abychom pomohli posunout tento problém do centra společenské debaty a tlačili
na politiky, aby konečně zjednali nápravu!