Što su premještaji u skrb?
Ono što u teoriji zvuči tako zaštitnički, u praksi ima dramatične posljedice:
Djeca se od trenutka do trenutka odvajaju od svojih roditelja – u nekim slučajevima do kraja svog djetinjstva.
Nakon toga su trajno otuđeni od svojih roditelja.
U Njemačkoj je 2022. godine više od 66.400 djece i mladih stavljeno pod državnu skrb te
smješteno u udomiteljske obitelji ili domove.
Izuzev 28.600 maloljetnih izbjeglica bez pratnje, koji su također uključeni u ovu brojku, to rezultira
šokantno visokim brojem od 37.800 djece koja su barem privremeno odvojena od svojih roditelja.
U prosjeku je više od 100 djece svakog dana u godini oduzeto njihovim roditeljima.
Međutim, stabilni odnosi i njegovatelji izuzetno su važni za razvoj dječje osobnosti, osobito u ranim godinama.
Roditelji u tome igraju središnju ulogu. Oni im pružaju stabilnost i sigurnost.
Djeca prirodno vole svoje roditelje, čak i ako imaju teške osobnosti ili su socijalni slučajevi.
Odvajanje djeteta od roditelja izrazito je emotivan proces i za djecu i za roditelje, koji ih može
traumatizirati i uzrokovati ozbiljnu psihološku štetu.
Iz tog razloga, preuzimanje djeteta u skrb uvijek bi trebalo biti krajnje sredstvo.
Trebalo bi ga provesti samo ako nema apsolutno nikakvih drugih opcija koje ne bi dodatno ugrozile dobrobit djeteta.
Međutim, činjenica je da Njemačka spada među zemlje s najvišim međunarodnim pokazateljima po
gore navedenim brojkama djece smještene u skrb.
Jesu li njemački roditelji doista toliko opasniji i nesposobniji od roditelja u drugim zemljama?
Ili postoje li drugi razlozi iza ovih alarmantno visokih brojki?
Naravno, postoje slučajevi kada nema alternative nego odvojiti dijete od roditelja, na
primjer ako ga oni seksualno zlostavljaju.
Ali jesu li ovi opravdani izuzeci zaista prisutni u većini slučajeva?
Razlozi za otmicu djece
Razlozi navedeni za preuzimanje djece u skrb pružaju informacije o tome.
U većini slučajeva ne radi se o nasilju, zanemarivanju ili ovisnosti roditelja o alkoholu ili drogama.
Osim "nezapratičene izbjegličke djece", najčešći navedeni razlog je navodno "preopterećenje roditelja".
Ostali navedeni razlozi uključuju "poremećaje privrženosti" ili "intoleranciju na privrženost", tj. razvedeni
roditelj koji želi držati dijete podalje od svog bivšeg partnera, pa čak i "preveliku bliskost majke i djeteta".
Takva opravdanja su doista vrlo iznenađujuća.
Posebno u slučajevima razvoda često je logična posljedica da djeca postanu još bliža preostalom
roditelju kako bi nadoknadila gubitak odsutnog roditelja.
A osobito kad dijete ima vrlo blisku vezu sa svojom majkom, tim je bolnije kad mu se to oduzme.
Ono što je upečatljivo kod ovih opravdanja jest da su relativno otvorena za tumačenje.
Zlostavljanje ili ovisnost o drogama su konkretne i dokazive činjenice.
Međutim, procjenitelj ima diskreciju odlučiti kada se roditelji smatraju preopterećenima ili kada se
smatra da je veza između majke i djeteta previše bliska.
I upravo ovdje nastaje veliki problem.
Upitna stručna mišljenja
Psihološki sudski izvještaji o zakonskim skrbnicima često se pripremaju tijekom preuzimanja djece u skrb.
Ovi izvještaji predstavljaju važnu osnovu za procjenu nadležnih sudaca obiteljskog suda, čiji sadržaj
doprinosi donošenju odluka o budućoj sudbini djece.
U više od 90% slučajeva suci slijede preporuke stručnjaka.
Međutim, ovi izvještaji često sadrže očite nedostatke.
Dr. Andrea Christidis, vještakinja, forenzička psihologinja i bihevioralna terapeutkinja, koja je napisala
više od 1.000 vještačkih izvještaja o obiteljskim pitanjima, zaključuje iz svojih istraživanja:
Još nisam vidio nijedno izvješće koje uistinu zadovoljava sve tehničke zahtjeve.
Otkrio je ozbiljne nedostatke u gotovo svima njima.
U mnogim slučajevima stručnjaci su procijenili roditelje ili roditelja o kojem je riječ nakon kratkih
razgovora, ponekad samo nakon telefonskih razgovora.
Dr. Christidis ovo objašnjava na sljedeći način:
Nažalost, prema važećem zakonu, svatko koga sudac imenuje smije pripremiti stručno
mišljenje. Jesu li za to sposobni, drugo je pitanje.
Studija koju je 2015. provela IB University Berlin potvrdila je izjavu dr. Christidisa.
Nakon što je procijenilo 272 stručna mišljenja, sveučilište je zaključilo da je 75% svih stručnih mišljenja u
sporovima iz obiteljskog prava u Njemačkoj neadekvatno.
Čak i obučeni psiholozi često koriste neznanstvene metode, poput Rorschachovog testa mrlja od tinte.
U ovoj metodi djeci se pokazuju mrlje od tinte koje ih se traži da protumače: Što dijete vidi u mrlji?
Takvi su testovi potpuno neprimjereni kao dokaz na sudu, a ipak se i dalje navode kao
osnova za donošenje odluka o dobrobiti djeteta.
Na temelju ove osnove, koja je izrazito kontroverzna među stručnjacima, može se
dijagnosticirati bilo koji rezultat koji procjenitelj želi.
U izvješćima se roditeljima često dijagnosticira "nedostatak roditeljskih vještina" ili "poremećaji ličnosti".
To potom može biti razlog za gubitak skrbništva i smještaj djece u hraniteljsku skrb ili stacionarnu skrb.
Mišljenja stručnjaka – unosan posao
Mišljenja stručnjaka, koja mogu razdvojiti čitave obitelji, također moraju biti plaćena od strane roditelja.
Troškovi za ovo mogu iznositi do 15.000 eura.
Ako roditeljima nedostaje novca, porezni obveznici moraju uskočiti.
Na ovaj način se godišnje generira nekoliko stotina milijuna eura.
Čini se da su se razvili određeni koluzijski odnosi između procjenitelja, ureda za dobrobit mladih i obiteljskih sudova.
Jedan primjer je bavarski GWG, "Društvo za znanstvenu sudsku i pravnu psihologiju".
Prepoznala je ovo tržište i prilagodila svoj poslovni model pružanju stručnih mišljenja za obiteljske sudove.
Pruža sudovima stručna mišljenja vrlo brzo putem svoje mreže pridruženih stručnjaka.
Stručnjaci moraju platiti 40% svojih naknada kao troškove za ovo.
GWG organizira događaje obuke za sutce obiteljskog suda u Bavarskoj, čime uspostavlja veze s pravosuđem.
Kao rezultat toga, 2008. godine bavarski ministar pravosuđa morao je objasniti zašto obiteljski
sudovi pretežno dodjeljuju svoje ugovore GWG-u.
Na primjer, sud u Ingolstadtu je u roku od godinu dana dodijelio GWG-u jedanaest od dvanaest ugovora.
Kritičari stoga govore o monopolističkom položaju koji zauzima GWG.
Vanjska zapošljavanja – tržište vrijedno milijardu funti
Ali izvještaji stručnjaka su samo početak velikog posla. U 2023. godini 128.000 djece živjelo je u
domovima, a oko 87.000 djece u hraniteljskim obiteljima.
Smještaj djeteta u dom košta između 42.000 i 54.000 eura po djetetu godišnje.
Za prihvat djeteta u udomiteljsku obitelj, udomiteljske obitelji primaju mjesečnu naknadu za udomiteljsku
skrb u iznosu od 700 do 900 eura, ovisno o dobi djeteta.
Porezni obveznici plaćaju 4,9 milijardi eura godišnje za ove mjere.
Službenik za dobrobit mladih s desetljećima iskustva komentirao je ovo u intervjuu na sljedeći način:
"Sektor za hospitalizirane pacijente već je područje koje donosi najviše novca."
Mislim, možeš vidjeti da se bolnički odjeli za stacionarne pacijente sve više šire tijekom godina.
Oni koji, da tako kažemo, izbacuju djecu na tržište su uredi za socijalnu skrb za mlade.
Reći ću ovo sasvim namjerno: baci ga na tržište!
Jer tako je: radi se o novcu, sve je u novcu.
A ako mi služba za dobrobit mladih ponudi mladu osobu za određenu dnevnu ili mjesečnu naknadu, onda ja službi za
dobrobit mladih uputim ponudu, a služba za dobrobit mladih odluči hoće li tu ponudu prihvatiti ili ne.
Ionako je to posao. I na kraju krajeva, službe za dobrobit mladih rado imaju organizaciju koja im olakšava teret mladih.
Osoblje ureda za dobrobit mladih često ne uspijeva adekvatno procijeniti kako se djeca snalaze u ustanovama
i jesu li poduzete mjere prikladne i korisne za djecu.
Pojavljivali su se skandali da su djeca iz Njemačke smještena u hraniteljske obitelji i u domove u inozemstvu.
Nisu pohađali školu tamo, niti su njihove druge aktivnosti bile nadzirane ili podržane.
Odjednom se očito više nije vodilo računa o dobrobiti djeteta.
Međutim, za institucije koje se bave ovom zloupotrebnom praksom, to je veliki posao.
Njemačka institucija prima do 5.000 eura mjesečno za svako dijete od službe za socijalnu skrb.
Međutim, ako institucija pošalje dijete u hraniteljsku obitelj u Poljskoj, na primjer, za smještaj djeteta
u toj obitelji mora se platiti samo 600 eura mjesečno.
Što se događa s preostalim novcem često se ne provjerava.
Izvanredna situacija u uredima za dobrobit mladih
Ovo je posljedica ozbiljnog nedostatka osoblja u većini ureda za skrb o mladima.
Mnogi zaposlenici vlasti pate od stalnog preopterećenja.
Nedostaje vremena i osoblja za nadzor mjesta boravka i dobrobiti djece.
Mnogi socijalni radnici daju otkaze jer više ne mogu podržati način na koji se stvari rade.
Ovo dodatno pogoršava situaciju. Osim toga, postoji manjak kvalificiranih radnika.
Od politike se ne može očekivati nikakvo rješenje
Ne može se pretpostaviti da će političari sami riješiti situaciju, budući da i sami
ostvaruju znatne koristi od poslovanja s djecom.
Trenutno svjedočimo velikoj borbi oko proračunskih sredstava, koja političari koriste za podršku svojim često
upitnim ideološkim projektima, od "spašavanja na moru" do takozvane "feminističke vanjske politike".
Zbrinjavanje djece je alat koji ima povoljan učinak na financijski manevarski prostor na raspolaganju saveznim političarima.
Poslovanje s djecom donosi novac jer je radno intenzivno.
To smanjuje brojke nezaposlenosti i znači da vlada mora isplatiti manje naknade za nezaposlene.
Istovremeno, porez na dohodak koji plaćaju zaposlenici u službama za skrb o djeci i mladima donosi znatan iznos novca u državnu
blagajnu, koji potom uglavnom odlazi saveznoj i državnim vladama.
Međutim, troškove preuzimanja djece u skrb ne snosi savezna vlada, nego roditelji i lokalne vlasti, koje
primaju relativno mali udio prihoda od poreza na dohodak.
Država također može iskoristiti uklanjanje djece u svoju korist na druge načine – naime kao restriktivnu mjeru.
Ovo se moglo primijetiti tijekom pandemije koronavirusa:
Ovdje je preuzimanje djece u skrb bilo oštar mač kojim je država zastrašivala kritičare mjera protiv koronavirusa.
U nekoliko slučajeva djeca su uklonjena iz svojih obitelji jer njihovi roditelji nisu inzistirali da nose maske u školi.
Ogromna šteta uzrokovana otmicom djeteta
U međuvremenu obitelji koje su u ovom kontekstu razdvojene doživljavaju katastrofu.
U nekim slučajevima policija nasilno odvodi djecu iz njihovih obitelji, škola ili vrtića.
U našem programu "Sustavno oduzimanje djece – zbrinjavanje djece pod mikroskopom" uključeni
izvještavaju o tome kako su doživjeli te intervencije.
Osim toga, šokantni filmski snimci pokazuju majke kojima se vrišteća djeca trgaju iz naručja.
Sama tako nasilna razdvojenost predstavlja šok za cijeli život za najmlađe, često ih ostavljajući teško traumatiziranima.
To dovodi do duboke traume i promjena u ponašanju djece.
Na primjer, dvogodišnji Paul prestao je govoriti kad su ga odveli od obitelji i od tada ima problema s govorom.
Nakon toga često slijede tjedni i mjeseci tijekom kojih su djeca skrivena od svojih roditelja.
Nakon sudskog ročišta mogu se održati posjete djeci.
Međutim, to je vrlo rijetko i podložno strogim propisima.
Roditelji ne smiju pokazivati nikakve osjećaje niti razgovarati o svojoj zajedničkoj prošlosti.
Na taj način djeca ne osjećaju da i njihovi roditelji pate zbog razdvajanja.
Ovo prisilno, neprirodno ponašanje roditelja ima vrlo uznemirujući učinak na djecu.
Međutim, ako se pravila prekrše, posjete će biti potpuno zabranjene.
U većini slučajeva smještaj u dom za starije i nemoćne ne dovodi do poboljšanja stanja stanara.
Djeca često razvijaju probleme u ponašanju.
Zatim mogu biti prebačeni na dječju i adolescentsku psihijatriju, gdje će se liječiti psihotropnim lijekovima i Ritalinom.
Psiholog dr. Christidis:
Dakle, djeca u institucijama uopće nisu pomognuta.
Ovo može biti slučaj samo kod djece koja su doista bila teško zlostavljana i kod kojih je sudska medicina
utvrdila vrlo jasne teške ozljede. Seksualno zlostavljanje...
Ona svjedoči da postoje čitave studije koje su otkrile da je gotovo 90% mladih oštećeno prije nego što se outaju.
Zatim ili postanu ovisni o drogama ili alkoholu, ili se čak okrenu kriminalu.
Ne stječu odgovarajuće kvalifikacije, pa često postaju teret za državu.
Dr. Christidis: "Što se događa s djecom u domovima za djecu? Drže ih u pritvoru."
Imaju omjer osoblja dovoljan da te rasplače.
Dakle, i tamo se štedi, jer je sve privatizirano.
Svi oni samo žele ostvariti profit. Zato su djeca zapostavljena i ne potiču se.
Osim toga, postoje ponovljena izvješća o još težim oštećenjima u domovima za njegu i u udomiteljskoj skrbi.
U Berlinu su, na primjer, djeca desetljećima smještana kod pedofilskih hraniteljskih roditelja na
preporuku socijalnog pedagoga Helmuta Kentlera.
Kentler je sada mrtav, ali se može pretpostaviti da stare mreže i veze i dalje postoje, budući da do
danas nije provedena odgovarajuća i dosljedna istraga.
Daljnje pojedinosti mogu se pronaći u dokumentarcu "Kentler Gate" akcijske skupine "Demo für alle" (Demo for All).
Također je bilo raznih skandala u domovima za djecu koji uključuju zlostavljanje i seksualno
zlostavljanje djece koja, bez roditeljske zaštite, bespomoćno su na milosti i nemilosti svojih zlostavljača.
Dr. Christidis navodi SOS selo za djecu u kojem su djeca godinama bila zlostavljana od strane superbogatih.
Ona spominje 160 slučajeva.
U svom istraživanju dokumentaraca o pedofiliji i sotonističkom ritualnom nasilju nad djecom , Kla.TV je također više
puta naišao na slučajeve u kojima su utjecajni počinitelji besramno zlostavljali djecu iz domova za djecu.
Otpor se formira
Dr. Andrea Christidis je vjerojatno najistaknutija aktivistica protiv nezakonitih uklanjanja u Njemačkoj.
Tijekom godina morala se boriti protiv ogromnog otpora.
Sada je osnovala udrugu "AXION-Resist" kako bi se udružila s liječnicima, znanstvenicima, odvjetnicima i
kriminolozima te poduzela mjere protiv tih zlouporaba.
Osim što podržava pogođene obitelji, Axion Resist provodi vrijedan rad u području odnosa s javnošću, poput simpozija
"Zielscheibe Kind & Bindung" (Cilj: djeca i privrženost), koji se može pogledati u cijelosti na njihovoj
web-stranici https://axionresist.com ili u skraćenoj verziji na www.kla.tv/29203.
Međutim, dr. Christidis i njezini kolege trebaju podršku svih nas u ovom važnom poslu.
Oduzimanje djece roditeljima bez zaista ozbiljnih razloga zločin je protiv najslabijih članova našeg društva,
s doživotnim posljedicama za one na koje se to odnosi.
Činjenica da se toliko djece i roditelja iz trenutka u trenutak trajno razdvajaju jedna od drugih
gotovo je neusporediva po svojoj drami za obje strane.
Budući da ti postupci povlačenja obično nisu javni, a mediji o njima izvještavaju samo fragmentirano, svi smo pozvani
pomoći da se ovo pitanje istakne u središtu društvene rasprave i vršimo pritisak na političare da konačno otklone probleme!