Ce este un ordin de custodie?
Ceea ce sună atât de protector în teorie are consecințe dramatice în practică:
Copiii sunt separați de părinții lor de la o clipă la alta - uneori pentru tot restul copilăriei lor.
După aceea, ei sunt înstrăinați definitiv de părinții lor.
În Germania, peste 66 400 de copii și tineri au fost luați în grija statului și
plasați în familii sau case de plasament în 2022.
După deducerea celor 28 600 de "minori refugiați neînsoțiți", care sunt de asemenea incluși în această cifră,
rezultă un număr șocant de 37 800 de copii care au fost separați de părinții lor - cel puțin temporar.
În medie, mai mult de 100 de copii au fost luați de lângă părinții lor în fiecare zi a anului.
Cu toate acestea, în special în primii ani, relațiile stabile și figurile de atașament sunt extrem de
importante pentru dezvoltarea personală a copiilor.
Părinții joacă aici un rol central. Ei le oferă sprijin și siguranță.
Copiii își iubesc în mod natural părinții, chiar dacă aceștia sunt personaje dificile sau cazuri sociale.
Separarea unui copil de părinții săi este un proces extrem de emoțional atât pentru copii, cât și pentru părinți,
care îi poate traumatiza și provoca daune psihologice grave.
Din acest motiv, luarea unui copil în îngrijire ar trebui să fie doar o ultimă soluție.
Aceasta ar trebui efectuată numai dacă nu există alte opțiuni pentru a evita periclitarea în continuare a bunăstării copilului.
Cu toate acestea, cu cifrele menționate mai sus, Germania este un lider internațional în ceea ce privește îngrijirea copiilor.
Părinții din Germania sunt într-adevăr mult mai periculoși și incompetenți decât părinții din alte țări?
Sau există alte motive pentru aceste cifre alarmant de ridicate?
Desigur, există cazuri în care nu există alternativă la separarea copilului de părinți, de
exemplu dacă copilul este abuzat sexual de aceștia.
Dar sunt aceste excepții justificate într-adevăr prezente în majoritatea cazurilor?
Motive pentru răpirea copilului
Motivele pe care se bazează luarea în îngrijire oferă informații în acest sens.
În majoritatea cazurilor, acest lucru nu se datorează violenței, neglijării sau dependenței
de alcool sau droguri din partea părinților.
Cu excepția "copiilor refugiați neînsoțiți", cea mai frecventă justificare este presupusa "solicitare excesivă a părinților".
Alte motive invocate sunt "tulburările de atașament" sau "intoleranța la atașament", adică faptul că un părinte
divorțat dorește să țină copilul departe de fostul partener sau chiar "legătura prea strânsă dintre mamă și copil".
Astfel de justificări sunt foarte surprinzătoare.
În special în cazurile de divorț, este adesea o consecință logică ca copiii să se apropie și mai mult de
părintele rămas pentru a compensa pierderea părintelui lipsă.
Și mai ales atunci când un copil are o legătură foarte strânsă cu mama sa, este cu atât mai dureros dacă este lipsit de aceasta.
Ceea ce este surprinzător în legătură cu aceste justificări este faptul că sunt relativ deschise la interpretare.
Abuzul sau dependența de droguri sunt infracțiuni concrete și dovedibile.
Cu toate acestea, punctul în care părinții ar trebui să fie suprasolicitați sau punctul în care legătura
dintre mamă și copil ar trebui să fie prea strânsă este la latitudinea persoanei care face judecata.
Și tocmai aici apare o problemă majoră.
Opinii de specialitate discutabile
Rapoartele psihologice judiciare privind tutorii legali sunt adesea întocmite în cursul preluării copilului în îngrijire.
Aceste rapoarte reprezintă o bază de judecată importantă pentru judecătorii instanțelor familiale competente, conținutul
lor contribuind la decizia privind soarta ulterioară a copiilor.
În peste 90% din cazuri, judecătorii urmează recomandările experților.
Cu toate acestea, aceste rapoarte conțin adesea deficiențe flagrante.
Dr. Andrea Christidis, martor expert, psiholog medico-legal și terapeut comportamental, care a scris deja peste
1000 de rapoarte de expertiză privind evaluările familiale, concluzionează în urma cercetărilor sale:
"Încă nu am văzut o singură expertiză care să îndeplinească cu adevărat toate cerințele tehnice."
Acesta a găsit defecte grave în aproape toate acestea.
În multe cazuri, părinții sau părinții în cauză au fost evaluați de experți după discuții
scurte, uneori doar după conversații telefonice.
Dr. Christidis explică acest lucru:
"Din păcate, situația juridică actuală este că oricine este numit de judecător poate întocmi rapoarte de
expertiză. Dacă poate sau nu, este o altă întrebare."
Un studiu realizat de Universitatea IB de Științe Aplicate din Berlin a confirmat declarația făcută de Dr. Christidis în 2015.
După ce a analizat 272 de expertize, universitatea a ajuns la concluzia că 75% din toate expertizele efectuate în
litigiile de dreptul familiei din Germania sunt eronate.
Chiar și psihologii calificați folosesc adesea metode neștiințifice, cum ar fi testul Rorschach blot.
În această metodă, copiilor li se prezintă pete de cerneală pe care li se cere să le interpreteze: Ce vede copilul în pată?
Astfel de teste sunt complet nepotrivite ca probe în instanță și, cu toate acestea, sunt citate ca
bază pentru a decide dacă copilul trebuie abandonat.
Orice rezultat dorit de evaluator poate fi diagnosticat pe aceste baze, dintre care unele sunt
foarte controversate în cercurile de specialitate.
În rapoartele experților, părinții sunt adesea diagnosticați cu "lipsă de abilități parentale" sau "tulburări de personalitate".
Acestea pot fi motive pentru pierderea custodiei și plasarea copiilor în familii sau case de plasament.
Opiniile experților - o afacere profitabilă
Rapoartele, care au potențialul de a destrăma familii întregi, trebuie, de asemenea, să fie plătite de părinți.
Costurile pentru acest lucru pot ajunge până la 15 000 de euro.
Dacă părinții nu au bani, contribuabilul trebuie să intervină.
În fiecare an, mai multe de 100 de milioane de euro sunt realizate în acest mod.
Se pare că s-au format anumite rețele între experți, birourile de protecție a tinerilor și instanțele familiale.
Un exemplu este GWG din Bavaria, "Societatea de psihologie științifică judiciară și juridică".
Aceasta a recunoscut această piață și și-a adaptat modelul de afaceri la expertizele pentru instanțele familiale.
Furnizează rapoarte de expertiză pentru instanțe foarte rapid prin intermediul experților săi afiliați.
Experții trebuie să îi plătească 40 % din onorariile lor.
GWG organizează evenimente de formare pentru judecătorii de familie din Bavaria și
stabilește astfel legături cu sistemul judiciar.
Ca urmare, ministrul bavarez al justiției a trebuit să explice în 2008 de ce instanțele
familiale atribuie contractele în principal GWG.
Tribunalul din Ingolstadt, de exemplu, a atribuit unsprezece din douăsprezece contracte GWG în decurs de un an.
Prin urmare, criticii vorbesc despre o poziție de monopol a GWG.
Plasamentele terților - o piață de miliarde de euro
Dar rapoartele experților sunt doar începutul marii afaceri. În 2023, 128.000 de copii trăiau în centre de
plasament și aproximativ 87.000 de copii în familii adoptive.
Cazarea într-un cămin costă între 42.000 și 54.000 de euro pe copil pe an.
Pentru primirea unui copil în plasament, familiile de plasament primesc o alocație lunară de îngrijire cuprinsă
între 700 și 900 de euro, în funcție de vârsta copilului.
Contribuabilii plătesc 4,9 miliarde de euro pe an pentru aceste măsuri.
Un lucrător în domeniul protecției tineretului care a lucrat timp de decenii a comentat
acest lucru într-un interviu după cum urmează:
"Zona de internare este deja zona care generează cei mai mulți bani.
Adică, la sfârșitul zilei, puteți vedea că facilitățile de spitalizare se extind din ce în ce mai mult de-a lungul anilor.
Cei care aruncă copiii pe piață, ca să spun așa, sunt birourile de protecție a tinerilor."
"Permiteți-mi să spun acest lucru în mod deliberat: aruncați-l pe piață!
Pentru că așa stau lucrurile: este vorba despre bani, este vorba despre bani.
Și dacă biroul de asistență socială pentru tineret îmi oferă un tânăr pentru o anumită rată zilnică sau lunară, atunci eu fac o
ofertă biroului de asistență socială pentru tineret, iar biroul de asistență socială pentru
tineret spune dacă accept sau nu această ofertă.
Până la urmă, este o afacere. Iar birourile de asistență socială pentru tineret sunt în cele din urmă fericite
dacă au o organizație care le ia tinerii de pe mâini."
Modul în care copiii se descurcă în centre și dacă măsurile luate acolo sunt rezonabile și utile pentru copii
nu sunt adesea verificate suficient de către personalul biroului de protecție a tinerilor.
În repetate rânduri au ieșit la iveală scandaluri cu privire la copii din Germania care au fost dați
unor familii adoptive și unor cămine din străinătate.
Ei nu au mers la școală acolo și nici nu au fost însoțiți sau supravegheați în vreun alt mod.
Se pare că interesul superior al copilului nu a mai fost de interes.
Cu toate acestea, pentru organizațiile care aplică această practică abuzivă, aceasta înseamnă afaceri mari.
O organizație germană primește până la 5.000 de euro pe lună pentru un copil de la biroul de asistență socială pentru tineret.
Cu toate acestea, dacă instituția trimite copilul la o familie adoptivă din Polonia, de exemplu, trebuie plătiți doar 600 de
euro pe lună pentru plasamentul copilului în această familie.
Ceea ce se întâmplă cu restul banilor nu este adesea verificat.
Stare de urgență în birourile de protecție a tinerilor
Aceasta este o consecință a lipsei grave de personal din majoritatea birourilor de protecție a tinerilor.
Mulți dintre angajații autorității suferă din cauza suprasolicitării constante.
Există o lipsă de timp și de personal pentru a monitoriza locul în care se află și bunăstarea copiilor.
Mulți asistenți sociali își părăsesc locurile de muncă pentru că nu mai pot susține modul în care se desfășoară activitatea.
Acest lucru agravează și mai mult situația de urgență. Există, de asemenea, un deficit de forță de muncă calificată.
Nu se poate aștepta niciun remediu de la politică
Nu se poate presupune că politicienii vor remedia ei înșiși acest lucru, deoarece ei înșiși
beneficiază foarte mult de pe urma afacerilor cu copii.
În prezent, ne confruntăm cu o luptă majoră pentru fondurile bugetare pe care politicienii le folosesc pentru a-și
susține proiectele ideologice adesea discutabile, inclusiv "salvarea mărilor" și așa-numita "politică externă feministă".
În acest context, luarea copiilor în îngrijire este un instrument care are un efect recompensator asupra
marjei de manevră financiare a politicienilor federali.
Afacerea cu copii generează bani deoarece este intensivă în muncă.
Ca urmare, cifrele șomajului sunt în scădere, iar guvernul federal trebuie să plătească mai puține ajutoare de șomaj.
În același timp, impozitul pe salariu și pe venit plătit de angajații din sectorul asistenței sociale pentru copii și tineri
aduce o mulțime de bani în cuferele statului, care sunt apoi direcționați în principal către guvernele federal și de stat.
Pe de altă parte, costurile pentru îngrijirea copiilor nu sunt suportate de guvernul federal, ci de
autoritățile locale, pe lângă părinți, care primesc relativ puțin din veniturile din impozitul pe venit.
Statul poate folosi răpirea copiilor în avantajul său și în alte moduri - și anume ca măsură restrictivă.
Ați putut vedea asta în corona times:
Aici, custodia a fost o sabie ascuțită folosită de stat pentru a intimida criticii măsurilor privind coronavirusul.
În mai multe cazuri, copiii au fost luați din familii pentru că părinții nu au insistat ca aceștia să poarte o mască la școală.
Pagube masive cauzate de răpirea unui copil
Între timp, familiile care se destramă în acest context trăiesc o catastrofă.
Copiii sunt uneori îndepărtați cu forța de poliție de la familiile lor, de la școli sau grădinițe.
În programul nostru "Privarea sistematică a copiilor - custodia sub microscop", cei
afectați povestesc cum au trăit aceste intervenții.
Există, de asemenea, imagini șocante cu mame care sunt smulse de lângă copiii lor care țipă.
O astfel de separare violentă este un șoc pe viață pentru cei mici, lăsându-i adesea grav traumatizați.
Acest lucru duce la răni profunde și la schimbări comportamentale la copii.
De exemplu, Paul, în vârstă de doi ani, a încetat să mai vorbească atunci când a fost luat de lângă
familia sa și de atunci are probleme de vorbire.
Acest lucru este adesea urmat de săptămâni și luni în care copiii sunt ascunși de părinții lor.
După audierea în instanță, pot avea loc întâlniri de vizitare cu copiii.
Dar numai foarte rar și în conformitate cu reglementări stricte.
Părinților nu li se permite să arate sentimente sau să vorbească despre trecutul lor comun.
În acest fel, copiii nici nu realizează că părinții lor suferă, de asemenea, din cauza separării.
Acest comportament forțat și nefiresc al părinților are un efect foarte tulburător asupra copiilor.
Cu toate acestea, dacă regulile sunt încălcate, vizitele sunt interzise complet.
În majoritatea cazurilor, instituționalizarea nu este asociată cu ameliorarea.
Copiii dezvoltă adesea probleme comportamentale.
Aceștia pot fi apoi transferați la o secție de psihiatrie pediatrică și pentru adolescenți, unde
sunt tratați cu medicamente psihotrope și Ritalin.
Psiholog Dr. Christidis:
"Astfel, copiii nu sunt ajutați deloc în instituții.
Acest lucru se poate întâmpla numai în cazul copiilor care au fost într-adevăr abuzați grav și în cazul în care medicina legală
a stabilit în mod clar leziuni grave la copii. Abuzul sexual..."
Ea mărturisește că există studii întregi care au constatat că aproape 90 % dintre tineri
sunt afectați înainte de a ieși din închisoare.
Fie sunt dependenți de droguri sau de alcool, fie au devenit chiar infractori.
Aceștia nu obțin calificări adecvate, astfel încât ajung adesea să plătească statului.
Dr. Christidis: "Ce se face cu copiii din casele de copii? Ei sunt ținuți în custodie.
Ei au un raport de personal care te face să plângi.
Deci și acolo se fac economii, totul este privatizat.
Toți vor doar să facă profit. Așa că copiii sunt puși pe raft și nu sunt sprijiniți."
În plus, există rapoarte repetate cu privire la daune și mai grave în centrele de îngrijire și în plasamentele din afara casei.
În Berlin, de exemplu, copiii au fost plasați timp de zeci de ani la părinți adoptivi
pedofili, la sfatul pedagogului social Helmut Kentler.
Kentler a murit, dar se poate presupune că pâslele și rețelele din acea perioadă există încă, deoarece nu
a avut loc încă o reevaluare adecvată și consecventă.
Mai multe informații despre acest lucru pot fi găsite în documentarul "Kentler
Gate" al grupului de acțiune "Demo for all".
Au existat, de asemenea, diverse scandaluri în casele de îngrijire care au implicat maltratarea și abuzul sexual al copiilor care
sunt neajutorați la mila agresorilor fără protecția părinților.
Dr. Christidis menționează un sat SOS pentru copii unde copiii au fost abuzați de super-bogați timp de ani de zile.
Ea vorbește despre 160 de cazuri.
În timpul cercetărilor sale privind documentarele referitoare la pedofilie și violența satanic-rituală împotriva copiilor , Kla.TV
a constatat, de asemenea, în mod repetat, faptul că autorii influenți s-au folosit fără rușine de copii din casele de copii.
Rezistența se formează
Dr. Andrea Christidis este probabil cel mai important militant împotriva detenției ilegale din Germania.
De-a lungul anilor, aceasta a trebuit să lupte împotriva unei rezistențe enorme.
Ea a înființat acum asociația "AXION-Resist" pentru a-și uni forțele cu medici, oameni de știință,
avocați și criminologi pentru a combate aceste abuzuri.
Pe lângă sprijinirea familiilor afectate, Axion Resist desfășoară o activitate valoroasă de relații publice, cum ar fi simpozionul
"Target Child & Attachment", care poate fi găsit integral pe pagina lor de internet https://axionresist.com
sau sub forma unui rezumat la www.kla.tv/29203.
Cu toate acestea, Dr. Christidis și colegii săi au nevoie de sprijinul nostru, al tuturor, în această activitate importantă.
Răpirea copiilor de la părinți fără niciun motiv serios este o crimă împotriva celor mai slabi membri ai
societății noastre, cu consecințe pe viață pentru cei afectați.
Faptul că acești mulți copii și părinți sunt permanent separați unii de alții de la un moment la altul nu
poate fi depășit în termeni de dramă pentru ambele părți.
Având în vedere că aceste proceduri de retragere nu sunt în mod normal publice, iar mass-media relatează despre ele doar în
fragmente, suntem cu toții chemați să contribuim la aducerea acestei probleme în centrul dezbaterii
sociale și să facem presiuni asupra politicienilor pentru a remedia în sfârșit situația!