Kaj je odredba o skrbništvu?
To, kar se v teoriji zdi tako zaščitno, ima v praksi dramatične posledice:
Otroci so iz trenutka v trenutek ločeni od svojih staršev - včasih do konca otroštva.
Nato so trajno ločeni od svojih staršev.
V Nemčiji je bilo leta 2022 več kot 66.400 otrok in mladostnikov prevzetih v državno oskrbo
in nameščenih v rejniške družine ali domove.
Če odštejemo 28.600 "mladoletnih beguncev brez spremstva", ki so prav tako vključeni v to številko, dobimo
šokantno visoko število 37.800 otrok, ki so bili - vsaj začasno - ločeni od svojih staršev.
V povprečju je bilo vsak dan v letu staršem odvzetih več kot 100 otrok.
Vendar so zlasti v zgodnjem otroštvu stabilni odnosi in navezanost izjemno pomembni za otrokov osebnostni razvoj.
Pri tem imajo osrednjo vlogo starši. Nudijo jim podporo in varnost.
Otroci seveda ljubijo svoje starše, tudi če so težki značaji ali socialni primeri.
Ločitev otroka od staršev je zelo čustven proces za otroke in starše, ki jih lahko
travmatizira in povzroči resno psihološko škodo.
Zaradi tega bi moral biti sprejem otroka v oskrbo le skrajni ukrep.
Izvesti ga je treba le, če ni drugih možnosti, da se prepreči nadaljnje ogrožanje otrokove dobrobiti.
Dejstvo pa je, da je Nemčija z zgoraj navedenimi številkami na prvem mestu v svetu po številu otrok, prevzetih v oskrbo.
Ali so nemški starši res toliko bolj nevarni in nesposobni kot starši v drugih državah?
Ali pa so razlogi za te zaskrbljujoče visoke številke drugi?
Seveda obstajajo primeri, ko ni druge možnosti kot ločitev otroka od staršev, na primer če starši otroka spolno zlorabljajo.
Toda ali so te upravičene izjeme res prisotne v večini primerov?
Razlogi za ugrabitev otroka
To je razvidno iz razlogov, na katerih temelji prevzem v oskrbo.
V večini primerov to ni posledica nasilja, zanemarjanja ali odvisnosti od alkohola ali drog s strani staršev.
Z izjemo "begunskih otrok brez spremstva" je najpogostejša utemeljitev domnevno "prevelika obremenitev staršev".
Drugi navedeni razlogi so "motnje navezanosti" ali "nestrpnost navezanosti", tj. da želi razvezani starš
obdržati otroka pred bivšim partnerjem, ali celo "pretesna vez med materjo in otrokom".
Takšne utemeljitve so zelo presenetljive.
Zlasti v primerih razveze je pogosto logična posledica tega, da se otroci še bolj približajo preostalemu
staršu, da bi nadomestili izgubo manjkajočega starša.
Še posebej, če je otrok zelo tesno povezan z materjo, je še toliko bolj boleče, če je zanjo prikrajšan.
Pri teh utemeljitvah je presenetljivo, da so razmeroma odprte za razlago.
Zloraba ali odvisnost od drog sta konkretni in dokazljivi kaznivi dejanji.
Vendar pa je presoja o tem, kdaj naj bi bili starši preobremenjeni ali kdaj naj bi bila vez med materjo in
otrokom pretesna, odvisna od presoje osebe, ki to presodi.
In prav tu se pojavi velika težava.
Vprašljiva strokovna mnenja
Psihološka sodna poročila o zakonitih skrbnikih se pogosto pripravijo ob prevzemu otroka v varstvo.
Ta poročila so pomembna podlaga za presojo pristojnih sodnikov družinskih sodišč, njihova vsebina
pa prispeva k odločitvi o nadaljnji usodi otrok.
V več kot 90 % primerov sodniki upoštevajo priporočila strokovnjakov.
Vendar so v teh poročilih pogosto očitne pomanjkljivosti.
Dr. Andrea Christidis, sodna izvedenka, forenzična psihologinja in vedenjska terapevtka, ki je napisala že
več kot 1000 strokovnih poročil o ocenjevanju družin, na podlagi svojih raziskav ugotavlja:
"Še vedno nisem videl niti enega strokovnega mnenja, ki bi resnično izpolnjevalo vse tehnične zahteve."
Pri skoraj vseh je ugotovila resne pomanjkljivosti.
V številnih primerih so strokovnjaki ocenili zadevne starše ali starše po kratkih pogovorih, včasih le po telefonskih pogovorih.
Dr. Christidis to pojasnjuje:
"Na žalost je trenutni pravni položaj takšen, da lahko vsakdo, ki ga imenuje sodnik, pripravi
izvedenska poročila. Ali to lahko stori, je drugo vprašanje."
Študija, ki jo je leta 2015 izvedla Univerza uporabnih znanosti IB v Berlinu, je potrdila izjavo Dr. Christidisa.
Po analizi 272 izvedenskih mnenj je univerza ugotovila, da je 75 % vseh izvedenskih mnenj v
družinskopravnih sporih v Nemčiji pomanjkljivih.
Tudi usposobljeni psihologi pogosto uporabljajo neznanstvene metode, kot je Rorschachov test.
Pri tej metodi se otrokom predstavijo črnilni madeži, ki jih morajo razložiti: Kaj otrok vidi na madežu?
Takšni testi so popolnoma neprimerni kot dokaz na sodišču, kljub temu pa se navajajo kot podlaga
za odločanje o tem, ali je treba otroka odreči.
Na teh podlagah, od katerih so nekatere v strokovnih krogih zelo sporne, je mogoče
diagnosticirati katerikoli rezultat, ki si ga želi ocenjevalec.
V poročilih so starši pogosto diagnosticirani zaradi "pomanjkanja starševskih veščin" ali "osebnostnih motenj".
To so lahko razlogi za izgubo skrbništva in namestitev otrok v rejniške družine ali domove.
Strokovna mnenja - donosen posel
Ocene, ki lahko razdvojijo celotne družine, morajo plačati tudi starši.
Stroški za to lahko znašajo do 15.000 evrov.
Če starši nimajo denarja, morajo pomagati davkoplačevalci.
Na ta način se vsako leto realizira več 100 milijonov evrov.
Zdi se, da so se med strokovnjaki, uradi za mladino in družinskimi sodišči oblikovale določene mreže.
Tak primer je bavarska GWG, "Društvo za znanstveno forenzično in pravno psihologijo".
Podjetje je prepoznalo ta trg in svoj poslovni model prilagodilo izvedenskim mnenjem za družinska sodišča.
Prek svojih povezanih strokovnjakov zelo hitro pripravlja izvedenska poročila za sodišča.
Strokovnjaki ji morajo plačati 40 % svojih honorarjev.
Skupina GWG organizira usposabljanja za sodnike družinskih sodišč na Bavarskem in tako vzpostavlja povezave s sodstvom.
Zato je moral bavarski minister za pravosodje leta 2008 pojasniti, zakaj družinska
sodišča naročila dodeljujejo pretežno družbi GWG.
Sodišče v Ingolstadtu je na primer družbi GWG v enem letu dodelilo enajst od dvanajstih naročil.
Kritiki zato govorijo o monopolnem položaju družbe GWG.
Tretje osebe - milijardni trg
Toda strokovna poročila so le začetek velikega posla. Leta 2023 je v domovih za starejše živelo 128.000
otrok, v rejniških družinah pa približno 87.000 otrok.
Nastanitev v domu stane od 42.000 do 54.000 EUR na otroka na leto.
Za sprejem otroka v rejništvo rejniške družine prejmejo mesečno nadomestilo za oskrbo v višini
od 700 do 900 evrov, odvisno od starosti otroka.
Davkoplačevalci za te ukrepe letno plačajo 4,9 milijarde evrov.
Delavka, ki je desetletja delala na področju mladinskega varstva, je v nekem intervjuju to komentirala takole:
"Na bolnišničnem področju se že zdaj ustvari največ denarja.
Konec koncev lahko vidite, da se bolnišnične ustanove z leti vse bolj širijo.
Tisti, ki otroke tako rekoč mečejo na trg, so uradi za mladino."
"Dovolite mi, da to povem povsem namerno: vrzite ga na trg!
Ker je tako: gre za denar, gre za denar.
In če mi urad za mladino ponudi mlado osebo za določeno dnevno ali mesečno nadomestilo, potem to ponudim uradu
za mladino, ta pa odloči, ali to ponudbo sprejmem ali ne.
Navsezadnje gre za posel. In uradi za mladino so navsezadnje veseli, če imajo organizacijo, ki jim jemlje mlade iz rok."
Zaposleni na uradih za mladino pogosto premalo preverjajo, kako se otroci počutijo v centrih in ali so
ukrepi, ki se tam izvajajo, smiselni in koristni za otroke.
Večkrat so se pojavili škandali, da so bili otroci iz Nemčije izročeni rejniškim družinam in domovom v tujini.
Tam niso obiskovali šole, niti jih niso spremljali ali kako drugače nadzorovali.
Otrokova korist takrat očitno ni bila več pomembna.
Za organizacije, ki izvajajo to zlorabo, pa to pomeni velik posel.
Nemška organizacija za enega otroka od urada za mladino prejme do 5.000 evrov na mesec.
Če pa zavod pošlje otroka v rejniško družino na primer na Poljsko, je treba za namestitev
otroka v tej družini plačati le 600 EUR na mesec.
Kaj se zgodi s preostalim denarjem, se pogosto ne preveri.
Izredne razmere v uradih za mladino
To je posledica hudega pomanjkanja osebja v večini uradov za mladino.
Številni zaposleni v organu trpijo zaradi nenehne preobremenjenosti.
Za spremljanje kraja bivanja in dobrega počutja otrok primanjkuje časa in osebja.
Številni socialni delavci odhajajo z dela, ker ne morejo več podpirati načina opravljanja dela.
To še dodatno poslabšuje izredne razmere. Prav tako primanjkuje kvalificirane delovne sile.
Od politike ni mogoče pričakovati nobenih ukrepov
Ni mogoče domnevati, da bodo politiki to sami odpravili, saj imajo sami veliko koristi od poslovanja z otroki.
Trenutno smo priča velikemu boju za proračunska sredstva, s katerimi politiki podpirajo svoje pogosto
vprašljive ideološke projekte, vključno z "reševanjem morja" in tako imenovano "feministično zunanjo politiko".
V tem okviru je skrb za otroke instrument, ki ugodno vpliva na finančni manevrski prostor zveznih politikov.
Dejavnost z otroki ustvarja denar, ker je delovno intenzivna.
Zato se število brezposelnih zmanjšuje, zvezna vlada pa mora izplačevati manj nadomestil za brezposelnost.
Hkrati se iz plač in dohodnine, ki jo plačujejo zaposleni v sektorju socialnega varstva otrok in mladine, v
državno blagajno steka veliko denarja, ki se nato usmerja predvsem v zvezno in deželno vlado.
Po drugi strani pa stroškov, ki nastanejo zaradi varstva otrok, ne krije zvezna vlada, temveč poleg staršev tudi
lokalne oblasti, ki od dohodnine prejmejo razmeroma malo.
Država lahko ugrabitev otroka izkoristi tudi na druge načine, in sicer kot omejevalni ukrep.
To se je pokazalo v času korone:
V tem primeru je bil pripor oster meč, ki ga je država uporabila za ustrahovanje kritikov ukrepov proti koronavirusom.
V več primerih so bili otroci odvzeti družinam, ker starši niso vztrajali, da bi otroci v šoli nosili masko.
Velika škoda zaradi ugrabitve otrok
Družine, ki so v tem kontekstu raztrgane, pa doživijo katastrofo.
Policija otroke včasih nasilno odpelje iz družin, šol ali vrtcev.
V naši oddaji "Sistematično odvzemanje otrok - skrbništvo pod drobnogledom" prizadeti
poročajo o tem, kako so doživljali te posege.
V filmu so tudi pretresljivi posnetki mater, ki jih odtrgajo od kričečih otrok.
Že samo takšna nasilna ločitev je za najmlajše šok za vse življenje in pogosto povzroči hude travme.
To privede do globokih poškodb in vedenjskih sprememb pri otrocih.
Dvoletni Paul je na primer prenehal govoriti, ko so ga odvzeli iz družine, in od takrat ima težave z govorom.
Temu pogosto sledijo tedni in meseci, ko so otroci skriti pred starši.
Po sodni obravnavi se lahko organizirajo sestanki za stike z otroki.
Vendar le zelo redko in pod strogimi predpisi.
Starša ne smeta pokazati čustev ali govoriti o skupni preteklosti.
Tako se otroci sploh ne zavedajo, da zaradi ločitve trpijo tudi njihovi starši.
To prisilno, nenaravno vedenje staršev ima na otroke zelo moteč učinek.
Če pa so pravila kršena, so obiski popolnoma prepovedani.
V večini primerov institucionalizacija ni povezana z izboljšanjem stanja.
Otroci imajo pogosto vedenjske težave.
Nato jih lahko premestijo na pediatrični in adolescentni psihiatrični oddelek, kjer jih
zdravijo s psihotropnimi zdravili in ritalinom.
Psiholog Dr. Christidis:
"Zato otrokom v ustanovah nikakor ne pomagajo.
To lahko velja le za otroke, ki so bili dejansko hudo zlorabljeni in pri katerih je sodna medicina
jasno ugotovila hude poškodbe. Spolna zloraba..."
Priča, da obstajajo celotne študije, ki so pokazale, da je skoraj 90 odstotkov mladih poškodovanih, še preden izstopijo iz šole.
Zasvojeni so z drogami ali alkoholom ali pa so celo postali kriminalci.
Ne pridobijo ustreznih kvalifikacij, zato pogosto kasneje plačujejo državi.
Dr. Christidis: "Kaj se dela z otroki v otroških domovih? So v priporu.
Razmerje med številom zaposlenih je takšno, da ti gre na jok.
Tako se varčuje tudi na tem področju, saj je vse privatizirano.
Vsi želijo le ustvariti dobiček. Zato so otroci postavljeni na polico in ne dobijo podpore."
Poleg tega večkrat poročajo tudi o še hujših poškodbah v domovih za ostarele in v namestitvah zunaj doma.
V Berlinu so na primer po nasvetu socialnega pedagoga Helmuta Kentlerja otroke desetletja nameščali k pedofilskim rejnikom.
Kentler je že pokojni, vendar lahko domnevamo, da filc in mreže iz tistega časa še vedno obstajajo, saj
še ni prišlo do ustrezne in dosledne ponovne presoje.
Več informacij o tem je na voljo v dokumentarnem filmu "Kentler Gate", ki ga je pripravila akcijska skupina "Demo za vse".
V domovih za ostarele je prišlo tudi do različnih škandalov, povezanih s slabim ravnanjem in spolnimi
zlorabami otrok, ki so brez starševske zaščite nemočno prepuščeni na milost in nemilost nasilnežem.
Dr. Christidis omenja otroško vas SOS, kjer so superbogataši dolga leta zlorabljali otroke.
Govori o 160 primerih.
Med raziskovanjem dokumentarnih filmov o pedofiliji in satanistično-obrednem nasilju nad otroki je Kla.TV
večkrat naletel tudi na dejstvo, da so vplivni storilci brez sramu uporabili otroke iz otroških domov.
Oblikuje se odpor
Dr. Andrea Christidis je verjetno najpomembnejša borka proti nezakonitemu priporu v Nemčiji.
V preteklih letih se je morala boriti proti velikemu odporu.
Zdaj je ustanovila združenje "AXION-Resist", ki združuje moči z zdravniki, znanstveniki,
odvetniki in kriminologi v boju proti tem zlorabam.
Poleg podpore prizadetim družinam družba Axion Resist opravlja tudi dragoceno delo na področju odnosov z javnostmi, kot je
simpozij "Ciljni otrok in navezanost", ki ga lahko v celoti najdete na njihovi spletni strani https://axionresist.com
ali v skrajšanem povzetku na www.kla.tv/29203.
Dr. Christidis in njeni sodelavci pri tem pomembnem delu potrebujejo podporo vseh nas.
Odvzem otrok staršem brez resnega razloga je zločin nad najšibkejšimi člani naše družbe
z vseživljenjskimi posledicami za prizadete.
Dejstvo, da so ti številni otroci in starši iz trenutka v trenutek trajno ločeni drug od
drugega, je težko preseči z vidika drame za obe strani.
Ker ti postopki odvzema običajno niso javni, mediji pa o njih poročajo le po delih, smo vsi pozvani, da pomagamo to
vprašanje premakniti v središče družbene razprave in pritisnemo na politike, da končno popravijo razmere!