Neki to nazivaju "obaveznim naknadama", drugi to eufemistički nazivaju "uslugom doprinosa":
Mišljenja su podijeljena o naknadama koje se naplaćuju za usluge koje pruža ÖRR – javno servisno emitovanje.
Od 1. januara 2013. godine takozvana naknada za emitovanje za ARD, ZDF, Deutschlandradio i devet drugih
javnih regionalnih emiteri automatski se naplaćuje od SVAKOG privatnog domaćinstva u Njemačkoj.
I ovo je potpuno neovisno o tome gledaju li ljudi koji žive u ovom domaćinstvu ikada televiziju ili slušaju
radio, kao i o tome postoji li tamo uopće televizor ili radio.
Sve više ljudi postaje iznervirano ovim obaveznim naknadama – posebno oni koji namjerno izbjegavaju gledati državnu televiziju.
Zašto ga izbjegavati? Postoji mnogo razloga:
1. Televizija te čini glupim
Prekomjerna konzumacija televizije ima negativne posljedice, posebno za djecu:
Kasnije imaju problema u školi i pokazuju nedostatke u socijalnom ponašanju, kako pokazuju studije.
Kod starijih osoba, predugo gledanje televizije narušava verbalno pamćenje.
U velikoj dugoročnoj studiji, svakodnevno gledanje televizije nekoliko sati dovelo je do značajnih
nedostataka u prisjećanju usmeno iznesenih informacija – bez obzira na druge utjecajne faktore.
Međutim, već nakon samo nekoliko minuta gledanja programa, 23–36% ispitanika nije moglo
odgovoriti na pitanja o njegovom sadržaju u testu.
Moramo zaključiti da misli nisu samo isključene, već i pažnja – to jest, svjesna percepcija.
Sadržaj je možda površno zaboravljen, ali utjecaj slika na emocije traje duže!
2. Televizija ima hipnotički učinak i može biti manipulativna.
Dick Sutphen je otkrio da televizija inducira oblik hipnoze:
U određenom smislu dolazi do obustave razmišljanja i određenog nedostatka volje.
Otkriveno je da se ovo događa kada je svaki 32. kadar u filmu prazan ili crn.
Ovo stvara pulsaciju od 45 otkucaja u minuti, koju percipira samo podsvijest.
Idealno za induciranje duboke hipnoze, tokom koje postajemo prijemčivi na prenosjeni sadržaj, prema Sutphenu.
Što više gledamo televiziju, to je hipnoza sve dublja – do te mjere da čak ni djeca
jedva mogu podnijeti da im se oduzme televizija.
Televizija oslobađa enkefaline i beta-endorfine u tijelu, supstance koje izazivaju osjećaj euforije i
koje se također oslobađaju pri uzimanju određenih droga.
Ovo također znači da ostaješ pri programima koje ti se čak ni ne sviđaju.
3. Glavni mediji su se odrekli svoje uloge kontrolne vlasti u državi.
Kao što brojni alternativni mediji pokazuju, državni mediji više ne ispunjavaju svoju prvobitnu svrhu.
Kao takozvano četvrto društveno tijelo, imali bi nadzornu ulogu nad tri grane vlasti—zakonodavnom,
izvršnom i sudskom—kako bi spriječili zloupotrebu vlasti.
U tu svrhu mediji bi trebali objavljivati politički značajne činjenice koje bi inače bile namjerno prikrivene.
Ovo je način na koji bi zloupotrebe u politici, kao i u ekonomiji i društvu, zapravo trebale biti razotkrivene.
Stoga su novinari također podložni "zahtjevu nezavisnosti od države" kako bi mogli "raditi nezavisno od institucija vlasti".
Ovo je jedini način da se osigura efikasna kontrola.
Prikazani programi pokazuju da ova potrebna nezavisnost od države odavno više ne postoji:
Savezni ustavni sud je također potvrdio svoju ulogu zaštitnika demokratije 1966. godine u svojoj
historijskoj odluci, poznatoj kao Spiegelova presuda:
"Slobodna štampa, koja nije pod kontrolom javnih vlasti i nije podvrgnuta cenzuri, predstavlja suštinski element
slobodne države; naročito je slobodna, redovno objavljivana politička štampa neophodna za modernu demokratiju."
Ako građani trebaju donositi političke odluke, moraju biti potpuno informisani, ali također moraju biti svjesni mišljenja
koja su formirali drugi i biti u stanju da ih međusobno vrednuju.
Mediji održavaju ovu stalnu raspravu.
Međutim, umjesto da ispunjava svoju ulogu, navodno "slobodna" štampa se u posljednjim decenijama pretvorila u propagandni alat
finansijskih oligarha iz Bilderberg grupe i Svjetskog ekonomskog foruma, koji vrše značajnu kontrolu nad politikom i medijima.
Ovo čini ne samo javne emitere, već i glavne medije u cjelini, glavnim alatom ratnih huškača, Velike farmaceutske
industrije i cijelog digitalnog finansijskog kompleksa.
Budući da očito više nisu nezavisni, nego su pali u ruke pojedinaca i organizacija koji namjerno manipulišu ljudima
i zloupotrebljavaju ih za zlokobne svrhe, oni snose glavnu odgovornost za obmanjujuće ratne laži i poticanje na rat.
Oni prikrivaju stalne zločine u vezi s vakcinacijom, zločine svjetske eksproprijacije, desetine hiljada otmica djece svake
godine, napade biološkim oružjem, napade na cijelu ljudsku rasu putem zračenja mobilnih telefona
i kontaminirane hrane, i hiljade drugih zločina.
Stoga nije iznenađenje da sve više ljudi više ne vide smisla u plaćanju obaveznih naknada, posebno jer je svaki
platilac naknada indirektno saučesnik u gore navedenim zločinima putem svoje naknade za radio i televizijsku licencu.
Inicijativa Beitragsstopper.de čini mali korak u tom smjeru.
Sa timom advokata, pruža podršku osobama koje žele osporiti naknadu za dozvolu emitovanja.
Advokati su sastavili preporuke za djelovanje i uzorke pisama, npr. "Prigovor na obavijest o utvrđivanju naknade za
uslugu doprinosâ", te su na raspolaganju za davanje savjeta o svim pitanjima vezanim za pravne sporove.
Da bi pokrili svoje troškove, korisnicima "Beitragsstoppera" se naplaćuje jednokratna naknada od 55,08 €,
što odgovara pretplati za emitovanje za jedan kvartal.
Nakon toga možete koristiti njihove usluge bez ograničenja.
Cilj kampanje je protest protiv manipulativnog izvještavanja javnog servisa i ukidanje
obavezne pretplate putem pravnih postupaka.
Kampanja "Beitragsstopper" trenutno se zasniva na presudi Saveznog ustavnog suda iz jula 2018.
U to vrijeme sud je odbacio nekoliko tužbi u kojima se tvrdilo da je naknada za dozvolu za emitovanje neustavna.
Savezni ustavni sud je presudio da je pravo na nametanje naknada za emitovanje opravdano jer su
gledaoci dobili konkretnu, pojedinačnu korist.
Ova specifična, individualna prednost prvenstveno bi se sastojala u pružanju gledaocima autentičnog, raznolikog
izvještavanja zasnovanog na pažljivo istraženim informacijama.
Sada oni koji se protive doprinosima rade na tome da dokažu da ta prednost ne postoji, već da je suprotno istina.
Međutim, gotovo je nemoguće samostalno prikupiti argumente i dokaze potrebne za ukidanje naknade za emitovanje.
Zato su tvorci blokatora doprinosa razvili program "rundfunkalarm.de".
Samo s nekoliko klikova možete kreirati pritužbe na program koje je teško osporiti.
Oni se potom mogu poslati direktorima i regionalnim savjetima za emitovanje stanica kada su
svi principi novinarskog rada ponovo prekršeni.
Stav onih koji se protive doprinosima je da prijeđu s prigovaranja na djelovanje.
Radio alarm omogućava slanje pravog poplava pritužbi na program javnim emiterima i njihovim nadzornim tijelima,
vijećima za emitovanje, svakog dana, uz pomoć hiljada suradnika.
Ova zbirka ima za cilj da pomno dokumentuje sistemski neuspjeh i rašireno neprimjereno ponašanje javnog
servisnog emitovanja, daleko nadilazeći pojedinačne slučajeve.
Cilj je potom moći upotrijebiti ovo kao eksplozivan dokaz za podršku pravnom postupku.
Do danas je pomoću ovog alata generisano više od 50.000 pritužbi na program.
Ovaj program je vrlo jednostavan za korištenje, pa svako može doprinijeti pokretanju ogromnog vala pritužbi na program:
Možete odabrati odgovarajući televizijski kanal i program na dan kada želite.
Na primjer: 05.03.25 – ARD – Tagesschau – u 10:40 ujutro.
Zatim kliknete na razlog žalbe na program, na primjer pristranost, lažno izvještavanje, poticanje
rata, ličnu klevetu, nepristojan sadržaj, cenzuru.
Konačno, možete unijeti vlastite razloge ili se pridružiti postojećim pritužbama na program.
Ovo pruža pregled koji pokazuje da je neprimjereno ponašanje javnog servisnog emitovanja sistemski
propust koji daleko nadilazi pojedinačne slučajeve.
Sve ove žalbe se potom vraćaju u rad "Beitragsstoppera" (blokator doprinosa) kako bi se potkrijepile tužbe
protiv odluka "Beitragsservisa" (službe za doprinose).
Svako ko, kao član inicijative Beitragsstopper.de, želi pokrenuti pravni postupak protiv obavještenja o utvrđivanju naknada, sada
može dobiti tužbu od 230 stranica koja pedantno dokazuje da javno servisno emitovanje ni u
najmanjoj mjeri ne ispunjava svoj zakonski mandat.
Cilj je voditi slučaj pred upravnim sudovima sve do Saveznog ustavnog suda kako bi se postigla temeljna promjena.
Tim koji stoji iza "Beitragsstopper" stoga bi želio da se uključi što je moguće više ljudi.
Što su podaci o neprimjerenom ponašanju javnih servisa sve opsežniji i detaljniji, to
će sudovima biti sve teže da ih zanemare.
Istovremeno, brojne pritužbe na programiranje jasno pokazuju javnim emiterima da se ne suočavaju s populacijom koja
će jednostavno dopustiti da bude obrazovana u željenom smjeru, nego s onom koja ih pomno prati i uzvraća udarac.