Neki to nazivaju "obveznim pristojbama", drugi to eufemistički nazivaju "uslugom doprinosâ":
Mišljenja su podijeljena o naknadama koje se naplaćuju za usluge koje pruža ÖRR – javno servisno emitiranje.
Od 1. siječnja 2013. takozvana naknada za emitiranje za ARD, ZDF, Deutschlandradio i devet drugih javnih
regionalnih emitera automatski se naplaćuje od SVAKOG privatnog kućanstva u Njemačkoj.
I ovo je potpuno neovisno o tome gledaju li ljudi koji žive u ovom kućanstvu ikada televiziju ili slušaju radio,
kao i o tome postoji li tamo uopće televizor ili radio.
Sve se više ljudi počinje živcirati zbog ovih obveznih pristojbi – osobito oni koji
namjerno izbjegavaju gledati državnu televiziju.
Zašto ga izbjegavati? Postoji mnogo razloga:
1. Televizija te čini glupim
Prekomjerna konzumacija televizije ima negativne posljedice, osobito za djecu:
Kasnije imaju problema u školi i pokazuju nedostatke u socijalnom ponašanju, kako pokazuju studije.
Kod starijih osoba gledanje televizije predugo narušava verbalno pamćenje.
U velikoj dugoročnoj studiji, svakodnevno gledanje televizije u trajanju od nekoliko sati dovelo je do
značajnih nedostataka u prisjećanju usmeno iznesenih informacija – bez obzira na ostale čimbenike.
Međutim, samo nekoliko minuta nakon početka programa, 23–36% ispitanika nije uspjelo
odgovoriti na pitanja o njegovom sadržaju u testu.
Moramo zaključiti da su ne samo misli isključene, nego i pažnja – to jest, svjesna percepcija.
Sadržaj je možda površno zaboravljen, ali učinak slika na emocije traje dulje!
2. Televizija ima hipnotički učinak i može biti manipulativna.
Dick Sutphen je otkrio da televizija inducira oblik hipnoze:
U određenom smislu dolazi do obustave razmišljanja i određenog nedostatka snage volje.
Otkriveno je da se to događa kada je svaki 32. kadar u filmu prazan ili crn.
Ovo stvara pulsaciju od 45 otkucaja u minuti koju percipira samo podsvijest.
Idealno za induciranje duboke hipnoze, tijekom koje postajemo prijemčivi za prenoseni sadržaj, prema Sutphenu.
Što više gledamo televiziju, to je hipnoza sve dublja – do te mjere da čak ni djeca jedva
mogu podnijeti da im televizija bude uskraćena.
Gledanje televizije oslobađa enkefaline i beta-endorfine u tijelu, tvari koje izazivaju osjećaj euforije i
koje se također oslobađaju pri uzimanju određenih droga.
To također znači da ostajete pri programima koje vam se čak ni ne sviđaju.
3. Glavni mediji su se odrekli svoje uloge kontrolne vlasti u državi.
Kao što brojni alternativni mediji pokazuju, državni mediji više ne ispunjavaju svoju prvotnu svrhu.
Kao takozvano četvrto društveno stanje, imali bi nadzornu ulogu nad tri grane vlasti—zakonodavnom,
izvršnom i sudskom—kako bi spriječili zlouporabu vlasti.
U tu svrhu mediji bi trebali objavljivati politički značajne činjenice koje bi inače ostale namjerno skrivene.
Ovako bi se zapravo trebali razotkriti zlouporabe u politici, kao i u gospodarstvu i društvu.
Stoga su novinari također podložni "zahtjevu neovisnosti o državi" kako bi mogli "raditi neovisno o institucijama vlasti".
Ovo je jedini način da se osigura učinkovita kontrola.
Prikazani programi pokazuju da ova potrebna neovisnost od države odavno više ne postoji:
Savezni ustavni sud je također potvrdio svoju ulogu čuvara demokracije 1966. godine u svojoj
povijesnoj presudi, poznatoj kao Spiegelova presuda:
Slobodan tisak, koji nije pod kontrolom javnih vlasti i nije podvrgnut cenzuri, bitan je element slobodne
države; osobito je slobodan, redovito objavljivan politički tisak neophodan za modernu demokraciju.
Ako građani trebaju donositi političke odluke, moraju biti potpuno informirani, ali također moraju biti svjesni mišljenja
koja su oblikovali drugi i moći ih međusobno usporediti.
Tiskovina održava ovu stalnu raspravu.
Međutim, umjesto da ispunjava svoju ulogu, navodno "slobodna" štampa je posljednjih desetljeća mutirala u propagandni alat
financijskih oligarha Bilderberg grupe i Svjetskog ekonomskog foruma, koji vrše značajnu kontrolu nad politikom i medijima.
Ovo čini ne samo javne emitere, nego i mainstream medije u cjelini glavnim alatom ratnih huškača, Big
Pharme i cijelog digitalnog financijskog kompleksa.
Budući da očito više nisu neovisni, nego su pali u ruke pojedinaca i organizacija koji namjerno manipuliraju
ljudima i zloupotrebljavaju ih za zle svrhe, oni snose glavnu odgovornost za obmanjujuće ratne laži i ratno huškanje.
Prikrivaju stalne zločine u vezi s cijepljenjem, zločine globalne eksproprijacije, desetke tisuća otmica djece svake godine, napade
biološkim oružjem, napade na cijelu ljudsku vrstu putem zračenja mobilnih telefona i
kontaminirane hrane te tisuće drugih zločina.
Stoga nije iznenađenje da sve više ljudi više ne vidi smisla u plaćanju obveznih pristojbi, osobito jer je svaki platitelj
pristojbi neizravno suučesnik u gore navedenim zločinima putem svoje pristojbe za radijsku i televizijsku licencu.
Inicijativa Beitragsstopper.de čini mali korak u tom smjeru.
S tim odvjetnika podržava osobe koje žele osporiti naknadu za radiodifuznu licencu.
Odvjetnici su sastavili preporuke za poduzimanje radnji i uzorke pisama, npr. "Prigovor na obavijest o utvrđivanju
obveze za uslugu doprinosâ", te su na raspolaganju za savjetovanje o svim pitanjima vezanim uz pravne sporove.
Kako bi pokrili svoje troškove, korisnicima "Beitragsstoppera" naplaćuje se jednokratna naknada od 55,08 €, što
odgovara godišnjoj pretplati za emitiranje za četvrtinu godine.
Nakon toga možete koristiti njihove usluge bez ograničenja.
Cilj kampanje je prosvjedovati protiv manipulativnog izvještavanja javnog servisa i
okončati obvezni pristojbeni namet pravnim putem.
Kampanja "Beitragsstopper" (zaustavitelj doprinosa) trenutno se temelji na presudi Saveznog ustavnog suda iz srpnja 2018.
Tada je sud odbacio nekoliko tužbi u kojima se tvrdilo da je naknada za dozvolu za emitiranje neustavna.
Savezni ustavni sud presudio je da je pravo na nametanje pristojbe za radiodifuziju opravdano jer
gledatelji ostvaruju određenu pojedinačnu korist.
Ova specifična, individualna prednost prvenstveno bi se sastojala u pružanju gledateljima autentičnog, raznolikog
izvještavanja temeljenog na pažljivo istraženim informacijama.
Sada oni koji zaustavljaju doprinos rade na tome da dokažu da ta prednost ne postoji, nego da je suprotno istina.
Međutim, gotovo je nemoguće samostalno prikupiti argumente i dokaze potrebne za ukidanje naknade za radiodifuznu licencu.
Zato su tvorci blokatora doprinosa razvili program "rundfunkalarm.de".
Samo s nekoliko klikova možete stvoriti pritužbe na program koje je teško osporiti.
Oni se potom mogu poslati ravnateljima i regionalnim vijećima za emitiranje stanica kada su
svi principi novinarskog rada ponovno prekršeni.
Stav onih koji se protive doprinosima jest prijeći s prigovaranja na djelovanje.
Radio alarm omogućuje slanje pravog poplave pritužbi na program javnim emiterima i njihovim nadzornim tijelima,
vijećima za emitiranje, svakodnevno uz pomoć tisuća suradnika.
Ova je zbirka namijenjena da pomno dokumentira sustavni neuspjeh i rašireno neprimjereno ponašanje javnog
servisnog emitiranja, nadilazeći pojedinačne slučajeve.
Cilj je potom moći to iskoristiti kao eksplozivan dokaz za potporu pravnom postupku.
Do danas je pomoću ovog alata generirano više od 50.000 pritužbi na program.
Ovaj je program vrlo jednostavan za korištenje, pa svatko može doprinijeti pokretanju ogromnog vala pritužbi na program:
Možete odabrati odgovarajući televizijski kanal i program na dan kada je emisija.
Na primjer: 05.03.25 – ARD – Tagesschau – u 10:40 ujutro
Zatim kliknete na razlog žalbe na program, na primjer pristranost, lažno izvještavanje, poticanje
rata, osobnu klevetu, nepristojan sadržaj, cenzuru.
Konačno možete upisati vlastite razloge ili se pridružiti postojećim pritužbama na program.
Ovo pruža pregled koji pokazuje da je neprimjereno ponašanje javnog servisa sustavni
neuspjeh koji daleko nadilazi pojedinačne slučajeve.
Sve se te pritužbe potom vraćaju u rad "Beitragsstoppera" (zaustavljača doprinosa) kako bi se potkrijepile
tužbe protiv odluka "Beitragsservisa" (službe za doprinose).
Svatko tko, kao član inicijative Beitragsstopper.de, želi pokrenuti pravni postupak protiv obavijesti o procjeni može sada
dobiti 230-strani tužbeni zahtjev koji pedantno dokazuje da javno servisno emitiranje ni u
najmanjoj mjeri ne ispunjava svoj zakonski mandat.
Cilj je voditi slučaj pred upravnim sudovima sve do Savezne ustavne sudnice kako bi se postigla temeljna promjena.
Tim iza "Beitragsstopper" stoga bi želio da se uključi što više ljudi.
Što postanu opsežniji i temeljitiji podaci o neprimjerenom ponašanju javnih medijskih kuća,
to će sudovima biti sve teže da ih zanemare.
Istovremeno brojne pritužbe na programiranje jasno daju do znanja javnim emiterima da se ne suočavaju s populacijom koja
će se jednostavno dopustiti obrazovati u željenom smjeru, nego s onom koja ih pomno promatra i uzvraća udarac.