Днес наш гост е човек, който разклаща основите на медицинската наука.
Някой, който твърди, че няма вируси. Или поне няма използваеми доказателства.
Известен всезнайко? Луд езотерик или дори радикален ревизионист? Ще видим.
На уебсайта на неговата платформа Next Level са формулирани следните тези:
"Ние поемаме по пътя на смелото поставяне на въпроси и преосмисляне.
Ние анализираме вирусологични и медицински теми със свежа перспектива, откриваме противоречия и изискваме автентичност.
Нашите твърдения се основават на проверими източници и осигуряват солидна основа за конструктивна дискусия.
Оставаме отворени за новаторски перспективи и насърчаваме непрекъснатото самоизследване на науката." Благороден подход!
Нека приветстваме в студиото на Kla.TV прессекретаря на Next Level, г-н Марвин Хаберланд. Добре дошли!
Здравейте и благодаря за поканата.
Да, с удоволствие! От една страна, това звучи много вълнуващо.
Г-н Хаберланд, това самоизискване е благородно и полезно, но от друга страна възниква въпросът:
наистина ли е необходимо по отношение на въпроса за вируса?
Нима въпросът за вирусите не е изяснен от повече от век и неопровержимо доказан от безброй научни трудове?
Защо да връщаме часовника назад, така да се каже, сякаш не е имало изследвания на здрави вируси?
Да, това е добър въпрос. Ако приложим критериите, които формулирахте или прочетохте в началото, към която и
да е тема, тогава не трябва да правим изключение там.
И ако приложим това към вирусологията и разгледаме публикациите на вирусолозите, проверим работата им и проверим научната
обоснованост на резултатите, получени от вирусологията, като лекарства, ваксинации или препоръки,
възникват драматични проблеми, свързани с научния метод.
И именно за това ще говорим днес.
Да, но вирусите несъмнено са открити и ни се представят в медиите и специализираните издания.
Донесох няколко снимки на вируса на синия език, вируса на ХИВ, вируса на дребната шарка и коронавируса.
Какво ще кажете за тези пионерски постижения?
Доказателството е тук, черно на бяло.
Значи, ако започнете с хипотезата, че например двама души могат да се заразят един друг, тогава трябва да направя
експеримент, който да подкрепи или потвърди моята хипотеза.
И във вирусологията твърдението е, че малки частици прескачат от точка А в точка Б например по въздуха
и че тези малки частици след това заразяват някого.
С други думи, трябва да докажа цялата тази верига от причини и следствия, за да потвърдя тази хипотеза.
Тези изображения обаче не са резултат от подобен тест или експеримент, а показаните от вас изображения са резултат от
експерименти на вирусолози в лаборатория - не in vivo, при хора, а в клетъчни култури в лаборатория - като вземат
клетъчни култури, обикновено от маймуни, от бъбречната тъкан на маймуни, и след това ги отравят и подлагат на глад.
И тогава се създават тези изображения. Това е известно също като цитопатичен ефект.
Но истината е, че ако направите същия експеримент отново със здрава тъкан от здрави животни или ако не добавите проба
от болни животни, ще получите абсолютно същите изображения.
Това е така нареченият контролен експеримент в науката или отрицателен контрол.
Това всъщност би трябвало да изключи възможността постройката, експерименталната постановка в моята
лаборатория, сама по себе си да не дава този резултат.
Това означава, че ако сега направя експеримент и взема здрави проби, ще получа абсолютно същите изображения.
Но вирусолозите никога не правят това. Те винаги правят само един тест, след което фотографират
тези изображения и твърдят, че те са патогени.
Въпреки това те не са доказали, първо, че това се случва само при болни хора, и второ, че
тези структури действително предизвикват болестта.
Защото на следващия етап само едно изображение не е доказателство, че частицата или тази структура причиняват заболяването.
Мога да покажа една разрушена къща и да кажа, че щетите са причинени от
земетресение, но само снимката не може да докаже това.
Възможно е повредата да е причинена и от друга причина.
С други думи, след като съм заснел това изображение и съм показал, че това всъщност се случва само при
болни хора, че не намирам тези структури при здрави хора, ще трябва да изолирам тези структури.
След това го дайте на животни или хора в следващ експеримент и го покажете:
Аха, сега те се разболяват със същите симптоми, когато им давам тези структури.
Вирусолозите също никога не правят това.
Затова работата се извършва изключително в лабораторията.
Клетъчните култури са отровени, гладуват с антибиотици и т.н. и тогава се появяват тези
ефекти, които се наричат цитопатични ефекти.
Както казах, те се развиват по един и същи начин, без разлика дори в здрава тъкан.
Има много, много вирусологични изследвания, вирусологични публикации, особено в ранния период на съвременната вирусология,
40-те и 50-те години на миналия век, а след това е публикувано безброй пъти, че този ефект
се проявява и когато се използва здрава тъкан.
А от 80-те и 90-те години на миналия век вирусолозите постоянно избягват да контролират тези експерименти със здрава тъкан.
Това вече не се прави. Затова водих многобройни кореспонденции.
За тази цел съм подал много искания по (Закона за) свобода на информацията или (така
наречените) закони за свобода на информацията.
В цял свят, на международно ниво, Институт "Робърт Кох", Служба за обществено здраве в Англия, в Италия, CDC в
Америка, Институт "Пастьор" във Франция, Мелбърнски университет в Австралия, Институт "Дохърти" и т.н., и т.н.
За всички видове вируси, морбили, SARS-CoV-2, HIV. Посланието винаги е едно и също:
"Не, не правим контролни експерименти, отрицателни контроли със здрав материал." Това категорично не се прави.
Но ако те са наясно с тази разлика, какво е тяхното обяснение? Тогава защо не го правят?
Казват ли: "Да, това го решихме през 40-те години на миналия век, вече не ни е нужно."?
Така че отговорите са различни. Понякога се чува отговорът, че няма капацитет за провеждане на тези експерименти.
Да се съсредоточите изцяло върху положителните експерименти.
Такъв беше например отговорът на Австралия за SARS-CoV-2.
В други случаи, като например сега с шапа от института "Фридрих Льофлер", ни беше казано, че това не е необходимо,
защото вече са използвани други методи, косвени методи, за да се докаже наличието на вирус в пробата.
Ще кажа само, че това са често срещани оправдания, които често се чуват.
Но те не са научно задоволителни и също така нарушават научния метод, който е задължителен за всички вирусолози и институции
съгласно § 1 от германския Закон за защита от инфекции.
В него се казва, че всеки трябва да работи в съответствие с най-новите постижения.
А Германската фондация за научни изследвания в Германия определя за всички учени какви са всъщност правилата на научната работа.
В него ясно се посочва, че трябва да провеждаме отрицателен контрол или да контролираме методите си, че трябва
да документираме всичко, за да може всеки да го разбере.
И това просто е напълно нарушено във вирусологията.
И ако направите контролни опити, например - ние самите също сме публикували това - сме публикували контролни опити, при които
материал, здрав материал, е смесен с точно същите антибиотици, които използват вирусолозите, с точно същите
техники за гладуване, които използват вирусолозите, тогава се появяват точно тези ефекти.
Това, разбира се, е публикувано няколко пъти в миналото от самите вирусолози, но, както казах, става дума за периода от
40-те до 60-те и 70-те години на миналия век, но от 80-те и 90-те години на миналия век това просто вече не се прави.
Винаги говорим за вируси. Защо в тези клетъчни култури има антибиотици? Какво правят те там?
Да, това също е много, много важен и добър въпрос.
Вирусолозите използват антибиотици при тези експерименти с клетъчни култури в лабораторията,
защото искат да дезинфекцират клетъчната култура.
Искат да предотвратите влиянието на бактерии или други микроорганизми върху експеримента.
Те искат само вирусите, които на практика не са живи, те не са живи същества, те искат
само тези вируси да имат своето въздействие.
Те искат да унищожат и изкоренят всички останали микроорганизми.
Вирусолозите обаче често пропускат факта, че самите антибиотици вече са голям стрес за тъканта, за тази клетъчна култура.
И добавянето на антибиотици, обикновено се използват и два, пеницилин и стрептомицин в комбинация, които сами по себе си
водят до стрес на клетъчната култура и след това до този ефект, цитопатичния ефект, при който клетъчната култура се
разтваря и след това ни се продава като вид вирусна картина.
В кореспонденцията има и ясни изявления от вирусолози, включително от институции като института "Фридрих Льофлер":
Това е добре известно. Вирусолозите знаят, че антибиотиците са проблематични за тъканите и
могат да предизвикат този цитопатичен ефект.
Ето защо сте принудени да носите със себе си контролна проба, в която също се добавят антибиотици
към здрава проба, но това също никога не се прави.
Това означава, че дори и с по-модерните методи и по-добрите сканиращи електронни микроскопи могат да се
наблюдават едни и същи ефекти при здрави и болни хора.
Да.
Няма разлика?
Няма разлика, то е неразличимо.
Има още един момент, който Германската фондация за научни изследвания изисква и който никога не се
прилага във вирусологията, а именно ослепяването.
Всъщност за вирусолозите в лабораторията би било важно да не знаят коя проба е заразена и коя е от здрав
източник, за да нямат предразсъдъци или предубедено мнение.
Това също не е правено в нито един момент в цялата област на вирусологията.
Това означава, че всъщност имаме няколко нарушения на научния метод.
Липсата на контролни експерименти, липсата на пълна документация и на заслепяване и всичко това се
нарушава постоянно - също и от Института "Робърт Кох".
И както казах, това не е просто критика на научния метод, а знаем, че когато се правят тези
контролни експерименти, се получава един и същ резултат.
Това е просто директно опровержение и фалшификация на вирусологията - поне на този ефект.
Вече говорихме за тези изображения тук, за експериментите с клетъчни култури.
След това вирусолозите извършват втора стъпка, а именно секвениране на генома, както някои зрители може би са чули.
Целта е да се открие геномът или генетичната информация на даден вирус.
Всичко това се прави с помощта на компютърен модел, така да се каже.
Това е чиста симулация на компютър с помощта на софтуерни програми.
Той няма нищо общо с реалното секвениране и тук също не се извършват никакви контроли.
А също така ще трябва да секвенирате здравата клетъчна култура, която предизвиква точно тези ефекти.
И ето, че когато направите това, ще откриете същите геноми, същите вируси в здравата клетъчна култура.
Това означава, че мога да изчисля всички вируси от здрава клетъчна култура, която съм
отровил с антибиотици и съм подложил на глад.
Мога да намеря ХИВ и там с помощта на компютърната програма.
Там мога да намеря и SARS-CoV-2, варианти на SARS-CoV2.
Мога да опростя всичко още повече, като подложа тази клетъчна култура на някои допълнителни стъпки, например PCR, при
който, така да се каже, амплифицирам тази клетъчна култура.
С други думи, аз просто увеличавам материала.
Така компютърната програма може още по-лесно да открие и изчисли вирусите, така да се каже.
И ние критикуваме всичко това, защото виждаме, че ако го контролираме разумно, както би трябвало да
бъде от научна гледна точка, тогава фалшифицираме и опровергаваме твърденията на вирусолозите.
И - всичко това прозвуча доста сложно, може би ще трябва да го чуете веднъж или два пъти - но сега идва
най-простият и най-важен момент, който би трябвало да е абсолютно логичен за всички зрители.
Независимо от тези изображения, които винаги ни показват, независимо от експериментите с клетъчни култури и секвенирането
на генома на компютъра - напълно независимо от тях:
Всички експерименти за заразяване, провеждани някога в историята, т.е. събирането на здрави и болни хора,
независимо дали са животни или хора, са се провалили. Всички!
Това означава, че когато се опитвам да събера болни и здрави хора в контролиран експеримент и да
докажа заразяването, това никога не се получава!
И това е още едно пряко опровержение на вирусологията.
Да, може би косвено. Но не можеш да кажеш, че няма вируси, които предизвикват заболявания, когато виждаш тези инфекции.
Имам предвид, че го виждате в класната стая.
След това едно дете се разболява, следващото дете се разболява, учителите се разболяват, половината клас е празен.
Съвсем скоро имахме такъв случий отново. Как може да се случи това?
Ако се докаже, че не става дума за бактерии, а за тези неспецифични симптоми, с които често се
налага да се справяте, но които винаги се повтарят.
Това е типична клиника, която се появява. Как си обяснявате това?
Да, когато наблюдаваме тези неща, възникват научни хипотези.
Например, че вече има частици или вируси, които прескачат.
Това е много добра хипотеза. Но когато я тествате, тя не работи.
Затова се нуждаем от повече идеи, повече хипотези.
Разбира се, вложихме и много мисъл в това.
Ако не са вирусите, какво може да е? Или микробите?
Във връзка с научните изследвания се сблъскваме с въпроси като храненето, влиянието на околната
среда, токсините и излагането на външни влияния.
Разбира се, възможни са и източници на радиация, психологически причини и стрес.
Това са все причини, които могат да бъдат много добре проверени експериментално, например във всеки експеримент.
Мога да предизвикам симптоми единствено чрез хранене. Мога да предизвикам тумори чрез токсини.
Мога да предизвиквам тумори чрез експерименти с радиация.
Мога да включвам и изключвам симптоми с едно натискане на бутон, като използвам тези променливи.
С други думи, всъщност вече знаем доста за много симптоми, как можем да ги предизвикаме в експерименти и какво
е причинно-следствената връзка с тях, така да се каже.
Не за всички, но за много от тях. Ето защо казваме, че е по-разумно да продължим изследванията в тази област и да
провеждаме изследвания с отворен край, вместо да се фокусираме постоянно върху тази тема,
която е напълно опровергана от начало до край.
Това също така блокира по-нататъшни прозрения, по-нататъшни изследвания, по-нататъшни знания.
Това е още едно нещо, което ние силно критикуваме, а именно, че то силно ограничава
хоризонта на познанието до тема, която е опровергана.
Правилно ли разбирам? Нито вирусите, нито бактериите са отговорни за инфекцията?
Точно така. От научна гледна точка, ако правите тези експерименти с вируси или с това, което твърдите, че
са вируси там, не можете да докажете заразяване там.
Но ако се направи това с бактерии, които действително могат да се видят оптически под микроскоп, които действително
съществуват, ние не можем да предизвикаме инфекция в контролиран експеримент, ако вземем тези бактерии в изолация.
Пример: Ако сега приемам салмонела или други бактерии, за които се твърди, че са причина за определени симптоми, не мога да
заразя или да заразя с тях здраво живо същество. Това не работи.
Само когато живият организъм вече е болен или има симптоми, бактериите се размножават локално по същото
време, т.е. като страничен ефект, така да се каже.
Но ако трябва да направим аналогия за зрителя, тя е като горяща къща.
Сега, когато виждам горящи къщи, обикновено или почти винаги забелязвам, че там има и пожарникари.
С други думи, корелацията, съпътстващата роля е много, много висока.
Но това не е доказателство, че пожарникарите са и причината за пожара.
Те се появяват само по едно и също време с огъня.
Така че трябва да сте много, много внимателни с микроорганизмите и бактериите и да ги разглеждате внимателно.
Това, че се появяват със симптом, не означава, че са причината.
Защото, както току-що казах, ако ги изолирам, бактериите, и ги дам на здрав човек, който не е болен, нищо няма да се случи.
И това всъщност е опровержение на твърдението, че изобщо има инфекции или зарази чрез микроорганизми като бактериите.
Но това включва и паразити и червеи. Това също не работи.
Така че никога не можете да заразите здрави хора по този начин. Това не работи.
Да, но да се върнем към ситуацията в класа.
Не всички деца ядат една и съща храна. Те нямат абсолютно еднакви условия на живот.
Как е възможно всички да имат едни и същи симптоми?
И така, ако кажем, че имаме сходни симптоми в един клас:
Първо, не винаги засяга всички деца, а само някои.
И трябва да търсим допирни точки. Всички деца са в една стая.
Всички те имат едни и същи учебни единици.
Всички те са изложени на едни и същи климатични условия.
Всички те са изложени на едни и същи условия на околната среда в тази стая.
И това би могло да бъде достатъчно променливи или аргументи, които, разбира се, трябва
да бъдат проверени в подходящ експеримент.
Това ще бъде втората стъпка. Но хипотези не липсват. Точно така.
Но ако кажете, че съществуването на тези вируси, причиняващи болести, не е доказано и че науката по принцип
не знае какво прави и какво търси, колко полезни са превантивните мерки като ваксинациите?
Да, те биха могли да бъдат полезни и без откриването на вируси, ако покажат предимство в един разумен експеримент.
Така че, независимо дали има вируси или не, ваксинацията може да бъде ефективна.
И това не се случва, ако сега експериментирате с ваксинации.
Първо, огромното мнозинство от проучванията за ваксинация не следват научните правила.
Това означава, че имаме поне две групи.
Единият получава ваксината, а другият - подходящо плацебо.
След това се разглежда чисто клиничната картина.
Такъв беше случаят с коронавируса, например, с ваксините срещу коронавирус.
Погрижили са се да има и плацебо група.
След това й е дадена готварска сол, която сама по себе си не е подходящо плацебо.
Тъй като плацебото в една разумна отрицателна контрола всъщност трябва да се различава от активното
вещество само по една променлива, така че да можете да разглеждате само тази променлива.
В този случай това е този вирусен компонент.
Физиологичният разтвор се различава от действителната ваксина по стотици променливи.
Но това е друга тема.
Какво е направено в тези изследвания на корона за ваксините срещу корона? Например BioNTech-Pfizer?
След това хората бяха просто тествани с PCR тестове.
Ако обаче прочетете дребния шрифт на проучването, и в двете групи са заболели еднакъв брой хора.
Тези проучвания ги наричат "предполагаеми случаи на Covid-19".
С други думи, броят на болните е бил приблизително същият.
Не беше възможно да се направи разграничение в реалната клиника.
С други думи, ваксинацията не е имала никакъв клиничен ефект. Разлика е имало само при PCR теста.
И тук също критикуваме ваксините.
Не е научно доказано, че те са ефикасни срещу болести. И на всичкото отгоре, така да се каже:
Ако погледнете морбили и коклюш или други болести, които се свързват с ваксинациите, и за които в конвенционалната медицина
се твърди, че ваксинациите са изкоренили болестите, всъщност можете да видите, че много преди да бъде
въведена каквато и да е ваксинация в статистиката, ходът на болестта вече е намалял, и то значително.
В някои случаи заболеваемостта от морбили е намаляла в Германия преди въвеждането на ваксинацията, като в
други случаи достига до 95 %, както в случая с морбили.
Това означава, че болестта всъщност вече е била изчезнала, когато е била въведена ваксинацията.
Това означава, че и от тези данни не могат да се извлекат никакви ефекти.
Ето защо критикуваме ваксините точно толкова, колкото и вирусологията.
Между другото, повечето други лекарства също се смятат за неефективни и ненужни.
Но това звучи доста като измама.
Според Вас всички вирусолози и медицински изследователи ли са измамници и лоши хора?
Не, изобщо не. Винаги трябва да включваме човешкия компонент.
Защото тези хора са посветили целия си живот на тази тема, на това изследване.
Те са пристрастни или предубедени, имат изкривена представа, не могат да мислят открито и
често цялото им съществуване зависи от това.
С други думи, те имат семейства, деца и т.н. и може да не могат да си позволят да бъдат критични.
Винаги трябва да се съобразявате с това, то не прави хората автоматично лоши.
Много вирусолози могат да бъдат обвинени, че са невежи.
Защото постоянно отхвърлят нашите предложения за диалог.
Понякога получаваме отговори на писмени запитвания, но не винаги и е много, много трудно
да се започне обективен дебат, научен дебат.
Така че можете да ги обвинявате за това, но по принцип не бих казал, че всички лекари или
всички вирусолози и т.н. винаги го правят умишлено.
Това е просто известна самозащита, известно непознаване на темата.
Сега обаче привържениците на вирусната теория твърдят, че едва с въвеждането на хигиената, например от Игнац Семелвайс
в гинекологията и от Роберт Кох чрез теорията за микробите, инфекциозните болести са започнали да намаляват.
Не рискувате ли тогава с изявленията си тези постижения да бъдат отново отменени?
Винаги трябва да се прави разлика. Мерки като подобряване на хигиената със сигурност могат да имат
ефект, например просто защото допускам по-малко чужди материали в раната или в тялото си.
Разбира се, организмът реагира на чуждите замърсявания, да кажем, с възпаление.
Това е съвсем ясно и е правилно да се направи.
Но това не е задължително да е свързано с вирусите.
Във вирусологията твърдението е съвсем ясно: има малки частици, които предизвикват заболявания, които са причината.
И трябва да докажа това научно. Не мога просто да го оставя така.
Със сигурност има подобрени условия по отношение на хигиената. Но това също има сериозни ограничения.
Например, много проучвания са проведени по време на коронавирусния период или в случая с грипа, където са изследвани две групи.
Едната приложи хигиенни условия, а другата не.
Или пък единият е използвал маски, а другият - не.
И във всички тези така наречени златни стандартни RCT проучвания, в които има две групи и само една
променлива се различава, се оказва, че нито хигиенните мерки, нито маските имат някакъв ефект.
И в двете групи винаги имало един и същ брой болни пациенти със симптоми.
Така че няма статистически значима разлика. И това също опровергава тази хипотеза.
Въпреки това хигиената, разбира се, е разумна за отворените рани, както току-що казах.
Защото организмът е най-здрав, когато в тъканта няма чужди вещества. Това е съвсем ясно.
И след това, в исторически план, е имало и големи опити за заразяване.
И така, между световните войни, по време на световните войни.
Не се ли появи нещо, което да доведе до заключението, че освен бактериите има и други патогенни
механизми, които могат да бъдат проследени до тези частици?
Така че всъщност има доста опити за заразяване, които са правени в миналото.
По време на испанския грип, но и по-късно с морбили и много други, грип и други заболявания.
И в началото споменах, че те винаги се провалят.
Така че никога не можете да докажете, че можете да заразявате хора по контролиран начин. Това никога не работи.
И най-късно в този момент трябва да започнете да се замисляте и да си мислите, че нещо не е наред.
Разбира се, лекарите или изследователският персонал в тези проучвания винаги са били загрижени. Ей, как може да е така?
Тук се опитваме да използваме експериментално най-заразните болести и това никога не се получава. Как е възможно това?
След това, разбира се, се появяват аргументи от рода на: "Да, може би вирусите не са били достатъчно концентрирани
или може би тези тестови субекти са били имунизирани."
Всички тези хипотези са добри, без съмнение.
Факт е обаче, че никога не сме успели да докажем инфекцията с експеримент.
И първо трябва да оставите това да потъне, да го усвоите и осъзнаете.
И това опровергава твърдението, че тук изобщо има заразяване и че то действа чрез тези частици.
Можете да видите това и в тези изследвания на маските.
Ако например маските FFP2 действително са били носени или ако е имало вируси, тогава би трябвало да има ефект.
Или хигиенните маски би трябвало да показват ефект, но не го показват.
Това означава, че винаги, винаги имаме опровержения на вирусологията в няколко измерения, в различни експерименти.
Разбира се, сега можете да се опитате да го поддържате жив с всички сили и ресурси, което и се прави,
защото от него зависи много, много индустрия, много икономически оборот, пари и т.н., и т.н.
Можете да си представите, че ако започне да се руши, ще има огромно земетресение и естествено искате да избегнете това.
И ние просто искаме да посочим научно и обективно, че има огромни проблеми, огромни противоречия, когато
погледнете науката, и не можете да приемете това като учен.
Като критичен учен не можете да приемете това.
С други думи, източниците са такива, че тази теория е несъстоятелна. Вие самият чели ли сте тези източници?
Точно така, в Next Level, както току-що казах, водим кореспонденция с множество
институции, над 200 от тях, с вирусолози.
Проведохме интервюта, отправихме запитвания към Института "Робърт Кох" и всички други институции по
света, които имат какво да съобщят в тази област.
И всички потвърждават, че няма отрицателни контроли със здрави проби, че изобщо няма отрицателни контроли при секвенирането
на генома. Така че изобщо няма отрицателни контроли.
Фактът, че експериментите с инфекции не се провеждат по етични причини например, са такива фалшиви аргументи в тяхна защита.
Бихте могли да направите това и с животни, както се прави постоянно с ваксини и други лекарства, но колкото
и да е странно, аргументът тук се основава на етиката.
Така че вие просто се опитвате да се предпазите от тези противоречия, а внимателният зрител или дори човек с научна
мисъл бързо ще разбере, че има огромни проблеми в научните доказателства, а също и в тази причинно-следствена връзка.
И да се върнем към тези снимки тук, към тези структури.
В Института за история на науката "Макс Планк" е публикуван един чудесен труд на Карлхайнц Лудтке.
Той изследва ранната история на вирусологията и стига до заключението, че тези изображения представляват огромен
проблем, тъй като не са оптични изображения от микроскоп, каквито ги познаваме, а всъщност изобщо не са изображения.
Тук работим с електронен микроскоп.
Образците, които се поставят в този електронен микроскоп във вакуумна камера, трябва
да бъдат подложени на интензивна обработка.
Например те трябва да бъдат покрити с метално покритие, за да може токът изобщо да бъде проводим, и след това да бъдат замразени
или фиксирани между две стъклени плочи с епоксидна смола.
Това е огромен брой въздействия върху тази тъкан, които също я натоварват и вече могат да доведат до промени.
И Карлхайнц Лудтке от Института "Макс Планк" също установи, че има огромни проблеми с артефактите - така ги наричаме в науката.
Артефактите са резултати или структури, които възникват само поради експериментални обстоятелства.
И това не са изображения, а електрически ток, преобразуван в компютъра, който след това се
трансформира математически в изображение, така да се каже.
И това е друг проблем. С други думи, в най-добрия случай имаме работа с косвени доказателства, но никога с преки.
Преки доказателства са: Имам болен човек, имам здрав човек, събирам ги заедно, той заразява другия и се разболява.
Вземам слюнка или слуз от болния, давам я на здрав човек и той се разболява.
Това би било пряко доказателство. Това никога не се случва във вирусологията.
Ако го направите, няма да се получи. И това е основната критика на целия въпрос.
И така, нека обобщим резултата.
Добре би било науката и научните изследвания да поддържат отворен дискурс.
Защото може да се окаже, че седим върху основни грешки, може би не само във вирусологията, но и в други области.
А това, както отбелязвате, би нарушило основите на науката. Да, в крайна сметка това би довело до абсурд.
И това, разбира се, би било ситуация, в която не искаме да изпадаме, в която просто се връщаме към мрачните
времена, когато не можеш да докажеш нищо окончателно.
Г-н Хаберланд, благодаря Ви за това интервю.
Очаквам с нетърпение да чуя какво ще каже публиката.
Kla.TV предоставя нецензурирани гласове, за да можем да разберем каква е реалността. Благодаря ви много.
Да, благодаря ви за възможността. Мисля, че това е изключително важно.
Много от зрителите със сигурност са чували за темата преди, но повечето със сигурност не.
И както вече казах, изключително трудно е да се говори по тази тема публично.
Ако искате да говорите по тази тема, навсякъде получавате само откази.
Така че може да се каже, че те се опитват да потулят тази информация.
Приканвам зрителите да се запознаят с всички мои изявления на нашия уебсайт wissen-neu-gedacht.de.
Имаме много публикации с цялата кореспонденция, с всички разкрити източници,
включително много съдебни производства в тази област.
И да, имаме и приложение, Nexiqa, където можете да използвате метода ChatGPT "въпрос и отговор", за да
проучите всички тези теми, да прочетете всички тези вирусологични публикации с помощ, така да се каже.
Как точно да разпозная в публикацията, че науката е пренебрегната или нарушена, или в кореспонденцията с вирусолозите и т.н.?
Така че там ще получите много информация.
Много добре, тогава зрителят трябва сам да провери фактите и да ви зададе въпроси. Благодаря ви много.
Благодаря и на вас.