Dnes je naším hostem muž, který otřásá základy lékařské vědy.
Někdo, kdo tvrdí, že žádné viry neexistují. Nebo alespoň žádný užitečný důkaz.
Notorický všeználek? Bláznivý esoterik nebo dokonce radikální revizionista? Uvidíme.
Následující teze jsou formulovány na webových stránkách jeho platformy Next Level:
"Jdeme cestou odvážného zpochybňování a přehodnocování.
Analyzujeme virologická a lékařská témata s novým pohledem, identifikujeme rozpory a požadujeme autenticitu.
Naše tvrzení jsou pevně založena na ověřitelných zdrojích a poskytují solidní výchozí základ pro konstruktivní diskusi.
Zůstáváme otevřeni inovativním pohledům a podporujeme neustálé sebehodnocení vědy." Ušlechtilý přístup!
Přivítejme ve studiu Kla.TV tiskového mluvčího od Next Level, pana Marvina Haberlanda. Srdečně vás vítáme!
Dobrý den a děkuji za pozvání.
Ano, velmi rád! To zní na jednu stranu velmi zajímavě.
Pane Haberlande, tento vlastní nárok je ušlechtilý a užitečný, ale na druhé straně se nabízí otázka:
je to skutečně nutné s ohledem na problém viru?
Není snad otázka virů objasněna již více než sto let a nezvratně prokázána nesčetnými výzkumnými pracemi?
Proč takříkajíc vracet čas, jako by žádný výzkum virů neexistoval?
Ano, to je dobrá otázka. Pokud kritéria, která jste formuloval nebo přečetl na začátku,
aplikujeme na jakékoli téma, pak tam nesmíme udělat výjimku.
A pokud to aplikujeme na virologii a zkoumáme publikace virologů, kontrolujeme jejich práci a také ověřujeme vědeckou platnost
výsledků, které pocházejí z virologie, jako jsou léky, očkování nebo doporučení, vyvstanou
dramatické problémy, které souvisejí s vědeckou metodou.
A právě o tom budeme dnes mluvit.
Ano, ale viry byly nepochybně nalezeny a prezentovány v médiích a odborných publikacích.
Přinesl jsem několik obrázků viru katarální horečky ovcí, viru HIV, viru pravých neštovic a koronaviru.
A co tyto průkopnické úspěchy?
Důkaz je zde černý na bílém.
Pokud tedy začnu s hypotézou, že se například dva lidé mohou navzájem nakazit, pak musím provést experiment,
který mou hypotézu podpoří nebo potvrdí.
A ve virologii se tvrdí, že malé částice přeskakují od A do B například vzduchem a že tyto malé částice pak někoho nakazí.
Jinými slovy, abych potvrdil tuto hypotézu, musím prokázat celý tento řetězec příčin a následků.
Tyto snímky však nejsou výsledkem takového testu nebo pokusu, ale snímky, které jste zde ukázal, jsou výsledkem pokusů virologů
prováděných v laboratoři - nikoli in vivo, na lidech, ale na buněčných kulturách v laboratoři - tím, že
odebrali buněčné kultury, obvykle z opic, z ledvinové tkáně opic, a pak je otrávili a nechali vyhladovět.
A pak se vytvoří tyto obrazy. Tento jev je také znám jako cytopatický efekt.
Pravdou však je, že pokud provedete stejný experiment znovu se zdravou tkání ze zdravých zvířat nebo pokud nepřidáte
vzorek z nemocných zvířat, získáte naprosto stejné snímky.
To by byl ve vědě takzvaný kontrolní experiment nebo negativní kontrola.
To by vlastně mělo vyloučit možnost, že uspořádání, experimentální uspořádání v mé laboratoři,
samo o sobě neprodukuje tento výsledek.
To znamená, že pokud nyní provedu experiment a odeberu zdravé vzorky, dostanu přesně stejné obrázky.
Ale virologové to nikdy nedělají. Vždy provedou pouze jeden test, pak tyto snímky vyfotografují a tvrdí, že se jedná o patogeny.
Neprokázali však, že zaprvé k tomu dochází pouze u nemocných a za druhé že tyto struktury skutečně vyvolávají onemocnění.
V dalším kroku totiž samotný obraz není důkazem, že částice nebo tato struktura způsobuje onemocnění.
Mohl bych ukázat rozbitý dům a říct, že škody způsobilo zemětřesení, ale samotný obrázek to nedokáže.
Škodu mohla způsobit i jiná příčina.
Jinými slovy, poté, co jsem tento snímek vyfotografoval a ukázal, že se to skutečně děje pouze u nemocných lidí, že tyto struktury
u zdravých lidí nenajdu, musel bych tyto struktury izolovat.
A pak ho v dalším experimentu dejte zvířatům nebo lidem a pak ho předveďte:
Aha, právě teď onemocní stejnými příznaky, když jim dám tyto struktury.
Ale virologové to nikdy nedělají.
Práce se proto provádí výhradně v laboratoři.
Buněčné kultury jsou otráveny, vyhladověny antibiotiky a podobně, a pak dochází k těmto
účinkům, které se nazývají cytopatické účinky.
Jak jsem řekl, vyvíjejí se úplně stejně, k nerozeznání i ve zdravé tkáni.
A existuje mnoho, mnoho virologických studií, virologických publikací, zejména v raném období moderní virologie,
ve 40. a 50. letech, a poté bylo také nesčetněkrát publikováno, že k tomuto efektu dochází i při použití zdravé tkáně.
A virologové se od 80. a 90. let důsledně vyhýbají kontrole těchto pokusů se zdravou tkání.
To se již nedělá. Místo toho jsem vedl četnou korespondenci.
Za tímto účelem jsem podal mnoho žádostí podle zákona o svobodném přístupu k informacím nebo
takzvaných zákonů o svobodném přístupu k informacím.
Celosvětově, mezinárodně, Institut Roberta Kocha, Public Health Service v Anglii, v Itálii, CDC v Americe,
Pasteurův institut ve Francii, Melbournská univerzita v Austrálii, Dohertyho institut a tak dále a tak dále.
Na všechny druhy virů, spalničky, SARS-CoV-2, HIV. A prohlášení je vždy stejné:
"Ne, neděláme žádné kontrolní pokusy, negativní kontroly se zdravým materiálem." To se kategoricky nedělá.
Ale pokud si jsou vědomi tohoto rozdílu, jaké je jejich vysvětlení? Proč to tedy nedělají?
Říkají: "Ano, to jsme vyřešili ve čtyřicátých letech, to už nepotřebujeme."?
Odpovědi se tedy liší. Někdy slyšíte odpověď, že na provádění těchto experimentů nejsou kapacity.
Abyste se plně a zcela soustředili na pozitivní experimenty.
Taková byla například reakce Austrálie na SARS-CoV-2.
V jiných případech, jako například nyní v případě slintavky a kulhavky z Institutu Friedricha Loefflera, nám bylo řečeno,
že to není nutné, protože k prokázání přítomnosti viru ve vzorku již byly použity jiné metody, nepřímé metody.
A já jen řeknu, že to jsou běžné výmluvy, které často slýšíte.
Nejsou však vědecky uspokojivé a porušují také vědeckou metodu, která je podle § 1 německého zákona o ochraně
před infekcemi povinná i pro všechny virology a instituce.
Uvádí, že každý musí pracovat podle současného stavu techniky.
A Německá výzkumná nadace v Německu definuje pro všechny vědce, jaká jsou vlastně pravidla vědecké práce.
A jasně říká, že musíme provádět negativní kontroly nebo že musíme kontrolovat naše metody,
že musíme vše dokumentovat, aby tomu každý rozuměl.
A to je ve virologii prostě zcela porušeno.
A pokud například provedete kontrolní pokusy, sami jsme to také publikovali, publikovali jsme kontrolní pokusy, při kterých je materiál,
zdravý materiál, léčen přesně stejnými antibiotiky, jaká používají virologové, přesně stejnými technikami hladovění,
jaké používají virologové, pak se objeví přesně tyto účinky.
A to bylo samozřejmě v minulosti několikrát publikováno samotnými virology, ale jak jsem řekl, mluvíme o období od 40.
do 60. a 70. let, ale od 80. a 90. let se to už prostě nedělá.
Stále mluvíme o virech. Proč jsou v těchto buněčných kulturách antibiotika? Co tam dělají?
Ano, to je také velmi, velmi důležitá a dobrá otázka.
Virologové používají antibiotika při těchto pokusech s buněčnými kulturami v laboratoři proto,
protože chtějí buněčnou kulturu dezinfikovat.
Chcete zabránit ovlivnění experimentu bakteriemi nebo jinými mikroorganismy.
Chtějí, aby působily pouze viry, které jsou prakticky neživé, nejsou to živé bytosti, chtějí, aby působily pouze tyto viry.
A chtějí prakticky vyhladit a vymýtit všechny ostatní mikroorganismy.
Virologové však často přehlížejí skutečnost, že pro tuto buněčnou kulturu jsou již samotná
antibiotika významným stresovým faktorem pro tkáň.
A přidání antibiotik, obvykle se používají také dvě, penicilin a streptomycin v kombinaci, které samy o sobě vedou ke stresu
buněčné kultury a pak k tomuto efektu, cytopatickému efektu, kdy se buněčná kultura rozpustí
a pak se nám prodává jako druh virového obrazu.
V korespondenci jsou také jasná vyjádření virologů, včetně institucí, jako je Institut Friedricha Loefflera:
To je dobře známo. Virologové vědí, že antibiotika jsou pro tkáň problematická a mohou způsobit tento cytopatický účinek.
A proto jste vědecky nuceni nosit s sebou kontrolní vzorek, kde se antibiotika přidávají
i ke zdravému vzorku, a to se také nikdy nedělá.
To znamená, že i díky modernějším metodám a lepším skenovacím elektronovým mikroskopům lze
pozorovat stejné účinky u zdravých i nemocných lidí.
Ano.
Není v tom žádný rozdíl?
Není v tom žádný rozdíl, je to nerozlišitelné.
Německá výzkumná nadace požaduje ještě jeden bod, který se ve virologii nikdy neuplatňuje, a tím je zaslepení.
Ve skutečnosti by bylo důležité, aby virologové v laboratoři nevěděli, který vzorek byl nakažený a který
pocházel ze zdravého zdroje, aby například nebyli zaujatí nebo neměli předpojatý názor.
To se také nikdy neprovádělo v celém oboru virologie.
Jinými slovy, ve skutečnosti dochází k několika porušením vědecké metody.
Nedostatek kontrolních pokusů, chybějící úplná dokumentace a zaslepení, a to vše je
neustále porušováno - také Institutem Roberta Kocha.
A jak jsem řekl, není to jen kritika vědecké metody, ale víme, že když provedete tyto kontrolní
experimenty, dojde k nerozlišitelně stejnému výsledku.
To je prostě přímé vyvrácení a zfalšování virologie - přinejmenším tohoto efektu.
Nyní jsme zde hovořili o těchto snímcích, o pokusech s buněčnými kulturami.
Virologové pak provedou druhý krok, a to sekvencování genomu, jak někteří diváci možná vědí.
Cílem je zjistit genom nebo genetickou informaci viru.
To vše se provádí takříkajíc pomocí počítačového modelu.
Jedná se o čistou simulaci na počítači pomocí softwarových programů.
Nemá nic společného se skutečným sekvencováním a ani se zde neprovádí žádné kontroly.
A také byste museli sekvencovat zdravou buněčnou kulturu, která vyvolává právě tyto účinky.
A hle, když to uděláte, najdete stejné genomy, stejné viry ve zdravé buněčné kultuře.
To znamená, že mohu vypočítat všechny viry ze zdravé buněčné kultury, kterou jsem otrávil antibiotiky a vyhladověl.
V počítačovém programu tam najdu i HIV.
Najdu tam také SARS-CoV-2, varianty SARS-CoV2.
A vše mohu ještě více zjednodušit tím, že tuto buněčnou kulturu podrobím určitým dalším krokům,
jako je například PCR, kdy tuto buněčnou kulturu takzvaně amplifikuji.
Jinými slovy, jednoduše zvýším množství materiálu.
To počítačovému programu ještě více usnadňuje nalezení a výpočet virů.
A my to všechno kritizujeme, protože vidíme, že pokud to kontrolujete rozumně, jak by to mělo být vědecky,
pak falzifikujeme a vyvracíme tvrzení virologů.
A - to všechno znělo dost složitě, možná si to budete muset poslechnout jednou nebo dvakrát - ale teď
přijde ten nejjednodušší a nejdůležitější bod, který by měl být pro všechny diváky naprosto logický.
Bez ohledu na tyto obrázky, které se nám vždy ukazují, a bez ohledu na pokusy s buněčnými kulturami
a sekvencování genomu na počítači - zcela nezávisle na nich:
Všechny pokusy s nákazou, které kdy byly v historii provedeny, tj. spojení zdravých a nemocných lidí,
ať už zvířat nebo lidí, selhaly. Všechny!
To znamená, že kdykoli se pokusím spojit nemocné a zdravé lidi v kontrolovaném experimentu a dokázat nákazu, nikdy to nevyjde!
A to je další přímé vyvrácení virologie.
Ano, možná nepřímo. Ale nemůžete říct, že neexistují viry, které vyvolávají nemoci, když vidíte tyto infekce.
Vždyť to vidíte ve třídě.
Pak je nemocné jedno dítě, další dítě, učitelé jsou nemocní, polovina třídy je prázdná.
Právě jsme to zažili znovu. Jak se to má stát?
Pokud se prokáže, že se nejedná o bakterie, ale o tyto nespecifické příznaky, se kterými se
často musíte potýkat, ale které se vždy opakují.
To je typická klinika, která se objevuje. Jak si to vysvětlujete?
Ano, když tyto věci pozorujeme, vznikají vědecké hypotézy.
Například, že nyní existují částice nebo viry, které přeskakují.
To je super dobrá hypotéza. Ale když ji otestujete, nefunguje.
Potřebujeme tedy více nápadů, více hypotéz.
Samozřejmě jsme také hodně přemýšleli.
Pokud to nejsou viry, co by to mohlo být? Nebo bakterie?
V souvislosti s vědeckými studiemi se jednoznačně setkáváme s otázkami, jako je výživa,
vlivy životního prostředí, toxiny a působení vnějších vlivů.
V úvahu samozřejmě přicházejí i zdroje záření, psychické příčiny a stres.
To vše jsou příčiny, které lze velmi dobře ověřit i experimentálně, například v jakémkoli pokusu.
Příznaky mohu vyvolat čistě prostřednictvím výživy. Mohu vyvolat nádory prostřednictvím toxinů.
Pomocí pokusů s ozařováním mohu vyvolat nádory.
Pomocí těchto proměnných mohu stisknutím tlačítka zapínat a vypínat příznaky.
Jinými slovy, o mnoha příznacích toho již víme poměrně hodně, víme, jak je můžeme v experimentech
vyvolat a co s nimi takříkajíc kauzálně souvisí.
Ne o všech, ale o mnoha z nich. Proto říkáme, že má větší smysl pokračovat ve výzkumu v této oblasti a provádět výzkum
s otevřeným koncem, než se neustále soustředit na toto téma, které bylo od začátku do konce zcela vyvráceno.
To také blokuje další vhledy, další výzkum, další poznání.
To je další věc, kterou důrazně kritizujeme, totiž že velmi omezuje obzor poznání na téma, které bylo vyvráceno.
Rozumím tomu správně? Za infekci nejsou zodpovědné ani viry, ani bakterie?
Přesně tak. Vědecky řečeno, pokud děláte tyto pokusy s viry nebo s tím, co tvrdíte,
že jsou tam viry, nemůžete tam prokázat nakažení.
Ale pokud to uděláte s bakteriemi, které můžete skutečně vidět opticky pod mikroskopem, které skutečně
existují, nemůžeme v kontrolovaném experimentu vyvolat infekci, pokud tyto bakterie vezmeme izolovaně.
Příklad: Pokud si nyní vezmu salmonelu nebo jiné bakterie, o kterých se tvrdí, že jsou příčinou určitých příznaků, pak jimi
nemohu nakazit nebo infikovat zdravou živou bytost. To nefunguje.
Pouze v případě, že je živý organismus již nemocný nebo má příznaky, je vždy pozorováno, že se současně lokálně
množí i bakterie, tj. takříkajíc jako vedlejší účinek.
Ale abychom to přirovnali k divákovi, je to jako hořící dům.
Když teď vidím hořící domy, obvykle nebo téměř vždy si všimnu, že tam jsou také hasiči.
Jinými slovy, korelace, doprovod je velmi, velmi vysoký.
To však není důkaz, že příčinou požáru jsou také hasiči.
Objevují se pouze ve stejnou dobu jako oheň.
Proto je třeba být velmi, velmi opatrný, pokud jde o mikroorganismy a bakterie, a pečlivě je sledovat.
To, že se objevují spolu s příznakem, neznamená, že jsou příčinou.
Protože, jak jsem právě řekl, když je vyndám z izolace, ty bakterie, a dám je zdravému člověku,
který není nemocný, nic se nestane.
A to je vlastně vyvrácení toho, že vůbec existují infekce nebo nákazy prostřednictvím mikroorganismů, jako jsou bakterie.
Patří sem ale také paraziti a červi. Ani tam to nefunguje.
Zdravé lidi takto nikdy nenakazíte. Nefunguje to.
Ano, ale vraťme se k této situaci třídy.
Ne všechny děti jedí stejnou stravu. Nemají úplně stejné životní podmínky.
Jak je tedy možné, že se u všech objevují stejné příznaky?
Takže když řekneme, že máme ve třídě podobné příznaky:
Zaprvé, netýká se vždy všech dětí, ale jen některých.
A musíme hledat společný základ. Všechny děti jsou v jedné místnosti.
Všechny mají stejné výukové jednotky.
Všechny jsou vystaveny stejným klimatickým podmínkám.
V této místnosti jsou všichni vystaveni stejným podmínkám prostředí.
A to by mohlo být dost proměnných nebo argumentů, které by se samozřejmě musely otestovat v řádném experimentu.
To by byl druhý krok. O hypotézy však není nouze. Přesně tak.
Ale když říkáte, že existence těchto virů způsobujících nemoci nebyla prokázána a že věda v podstatě neví, co dělá a co hledá,
jak užitečná jsou preventivní opatření, jako je očkování?
Ano, mohly by být užitečné i bez detekce virů, pokud by v rozumném experimentu prokázaly výhodu.
Očkování tedy může fungovat bez ohledu na to, zda existují viry, nebo ne.
A ono nefunguje, pokud nyní experimentujete s očkováním.
Za prvé, naprostá většina studií o očkování se neřídí vědeckými pravidly.
To znamená, že máme nejméně dvě skupiny.
Jeden dostane vakcínu, druhý vhodné placebo.
A pak se zkoumá čistě klinický obraz.
Tak tomu bylo například u koronaviru, u vakcín proti koronaviru.
Ujistili se, že mají i skupinu s placebem.
Poté jí byla podáný solný roztok, která by sama o sobě nebyla vhodným placebem.
Protože placebo v přiměřené negativní kontrole by se ve skutečnosti mělo lišit od účinné látky pouze
v jediné proměnné, takže můžete sledovat pouze tuto proměnnu.
V tomto případě je to tato virová složka.
Fyziologický roztok se od skutečné vakcíny liší ve stovkách proměnných.
Ale to je jiné téma.
Co bylo provedeno v rámci těchto koronovích studií pro korona vakcíny? Například BioNTech-Pfizer?
Lidé pak byli jednoduše testováni pomocí PCR testů.
Pokud si však přečtete drobné písmo studie, zjistíte, že v obou skupinách byl stejný počet nemocných.
Tyto studie se nazývají "podezřelé případy Covid-19".
Jinými slovy, nemocných bylo zhruba stejně.
Na skutečné klinice nebylo možné provést rozlišení.
Jinými slovy, očkování nemělo žádný klinický účinek. Rozdíl byl pouze v PCR testu.
A také zde kritizujeme vakcíny.
Jejich účinnost proti nemocem není vědecky prokázána. A aby toho nebylo málo:
Pokud se podíváte na spalničky a černý kašel nebo jiné nemoci, které jsou spojovány s očkováním, kde konvenční medicína tvrdí,
že očkování tyto nemoci vymýtilo, pak skutečně vidíte, že již dlouho před zavedením jakéhokoli očkování
do statistik se průběh nemoci snižoval, a to enormně.
V některých případech až o 95 %, jako v případě spalniček, klesl výskyt spalniček v Německu před zavedením očkování.
To znamená, že v době zavedení očkování již nemoc ve skutečnosti neexistovala.
To znamená, že ani z těchto údajů nelze odvodit žádné účinky.
Proto kritizujeme vakcíny stejně jako virologii.
A mimochodem, většina ostatních léků také považukeme za neúčinné a zbytečné.
Ale to zní jako podvod.
Jsou podle vás všichni virologové a lékařští výzkumníci podvodníci a špatní lidé?
Ne, vůbec ne. Vždy musíme zahrnout lidskou složku.
Protože tito lidé zasvětili tomuto tématu, tomuto výzkumu, celý svůj život.
Jsou zaujatí, „biased“ jak by se řeklo anglicky, nebo předpojatí, mají zkreslený pohled, neumějí otevřeně
myslet a často na tom závisí celá jejich existence.
Jinými slovy, mají rodiny, děti a podobně a nemohou si dovolit být kritičtí.
Vždycky to musíte brát v úvahu, neznamená to, že jsou lidé automaticky špatní.
Mnoho virologů lze obvinit z jsou ignorantští.
Protože důsledně odmítají naše nabídky k dialogu.
Někdy dostáváme odpovědi na písemné dotazy, ale ne vždy, a je velmi, velmi obtížné zahájit objektivní debatu, vědeckou debatu.
Takže jim to můžete vyčítat, ale v zásadě bych neřekl, že to všichni lékaři nebo všichni virologové apod. dělají vždy záměrně.
Je to jen určitá sebeobrana, určitá neznalost tématu.
Nyní však zastánci virové teorie tvrdí, že teprve se zavedením hygieny, např. Ignácem Semmelweisem
v gynekologii a Robertem Kochem prostřednictvím zárodečné teorie, začaly infekční nemoci především ustupovat.
Neriskujete, že svými výroky tyto úspěchy zmaříte?
Vždy je třeba rozlišovat. Opatření, jako je zlepšení hygieny, mohou mít jistě vliv, například už jen proto,
že do rány nebo do těla vpustím méně cizorodého materiálu.
Tělo samozřejmě reaguje na cizí nečistoty, řekněme, zánětem.
To je zcela jasné a správné.
Ale to nemusí mít nutně nic společného s viry.
Ve virologii je tvrzení zcela jasné: existují malé částice, které vyvolávají nemoci, které jsou příčinou.
A já to musím vědecky dokázat. Nemohu to nechat jen tak.
Hygienické podmínky se určitě zlepšily. Ale i to má svá vážná omezení.
Například v období koronavirů nebo v případě chřipky, kdy byly zkoumány dvě skupiny, bylo provedeno mnoho studií.
Jeden z nich uplatňoval hygienické podmínky, druhý nikoli.
Nebo jeden používal masky a druhý ne.
A ve všech těchto takzvaných zlatých standardech RCT studií, kde se liší dvě skupiny a pouze jedna proměnná,
sebzjistilo, že hygienická opatření ani masky nemají žádný účinek.
Obě skupiny měly vždy stejný počet nemocných, symptomatických pacientů.
Nebyl tedy zjištěn žádný statisticky významný rozdíl. A to také vyvrací tuto hypotézu.
Nicméně hygiena je samozřejmě rozumná i u otevřených ran, jak jsem právě uvedl.
Tělo je zkrátka nejzdravější, když se v jeho tkáni nenacházejí žádné cizorodé látky. To je zcela jasné.
A pak se historicky objevily i velké pokusy o infekci.
Takže mezi světovými válkami, během světových válek.
Nevyplynulo z toho něco, co vedlo k závěru, že kromě bakterií existují i jiné mechanismy způsobující
onemocnění, které lze vysledovat až k těmto částicím?
Takže pokusů o nákazu bylo v historii učiněno poměrně dost.
V době španělské chřipky, ale i později při spalničkách a mnoha dalších, chřipce a dalších nemocech.
A na začátku jsem zmínil, že vždycky selžou.
Nikdy tedy nemůžete prokázat, že můžete lidi infikovat kontrolovaným způsobem. Nikdy to nebude fungovat.
A nejpozději v tomto okamžiku byste měli začít přemýšlet a říkat si, že něco není v pořádku.
Lékaři nebo studijní personál v těchto studiích byli samozřejmě vždy znepokojeni. Jak je to možné?
Máme tady, snažíme se tu experimentálně používat nejrozšířenější infekční nemoci a nikdy to nefunguje. Jak je to možné?
Pak se samozřejmě objevují argumenty typu: "Ano, možná nebyly viry dostatečně koncentrované
nebo možná byly tyto testované subjekty imunní."
To všechno jsou bezpochyby dobré hypotézy.
Faktem však je, že se nám nikdy nepodařilo prokázat infekci v experimentu.
A vy to musíte nejprve nechat vstřebat, nejprve to musíte strávit a uvědomit si to.
A to vyvrací tvrzení, že tu vůbec máme nákazu a že funguje prostřednictvím těchto částic.
To můžete vidět i na těchto studiích masek.
Pokud by se například masky FFP2 skutečně nosily nebo pokud by existovaly viry, pak by to muselo mít nějaký vliv.
Nebo by hygienické masky měly vykazovat účinek, ale nevykazují.
To znamená, že vždy, vždy máme vyvrácení virologie v několika dimenzích, v různých experimentech.
Samozřejmě se nyní můžete pokusit udržet ji při životě za každou cenu, což se také děje, protože
na ní hodně závisí, hodně průmyslu, hodně hospodářského obratu, peněz a tak dále a tak dále.
Dokážete si představit, že kdyby se začala hroutit, došlo by k obrovskému zemětřesení, a tomu se samozřejmě chcete vyhnout.
A my prostě chceme vědecky a objektivně poukázat na to, že jsou zde obrovské problémy, obrovské rozpory, pokud
se podíváte na vědu, a to jako vědec nemůžete přijmout.
Jako kritický vědec to nesmíte přijmout.
Jinými slovy, prameny jsou takové, že tato teorie není ve skutečnosti udržitelná. Četli jste ty zdroje sám?
Přesně tak, v Next Level, jak jsem právě řekl, jsme si dopisovali s mnoha institucemi, více než 200 z nich, s virology.
Provedli jsme rozhovory, dotázali jsme se Institutu Roberta Kocha a všech dalších institucí
po celém světě, které mají v této oblasti co říci.
A všichni potvrzují, že neexistují žádné negativní kontroly se zdravými vzorky, že při sekvencování genomu
neexistují vůbec žádné negativní kontroly. Takže neexistují vůbec žádné negativní kontroly.
Například to, že se pokusy s infekcí neprovádějí z etických důvodů, to jsou takové falešné argumenty na svou obhajobu.
Mohli byste to také dělat se zvířaty, jak se to neustále dělá s vakcínami a jinými léky,
ale argumentace je zde kupodivu založena na etice.
Takže se jednoduše snažíte před těmito rozpory chránit a pozorný divák nebo dokonce vědecky smýšlející člověk
si rychle uvědomí, že ve vědeckých důkazech a také v tomto vztahu příčiny a následku jsou obrovské problémy.
A abychom se vrátili k těmto obrázkům, k těmto strukturám.
Existuje skvělá práce z Institutu Maxe Plancka pro dějiny vědy od Karlheinze Lüdtkeho.
Zkoumal ranou historii virologie a došel k závěru, že tyto obrazy představují obrovský problém, protože se nejedná o optické obrazy
z mikroskopu, jak je známe, ale vlastně to vůbec nejsou obrazy.
Zde pracujeme s elektronovým mikroskopem.
Vzorky, které jsou umístěny v tomto elektronovém mikroskopu ve vakuové komoře, musí být důkladně ošetřeny.
Například musí být potaženy kovem v páře, aby byl proud vůbec vodivý, a poté musí být zmrazeny nebo
upevněny mezi dvě skleněné desky epoxidovou pryskyřicí.
To je obrovské množství vlivů na tuto tkáň, což ji také zatěžuje a může vést ke změnám.
A Karlheinz Lüdtke z Institutu Maxe Plancka také zjistil, že s artefakty - tak jim říkáme ve vědě - jsou obrovské problémy.
Artefakty jsou výsledky nebo struktury, které vznikají pouze v důsledku experimentálních okolností.
A to nejsou obrazy, ale elektrické proudy převedené v počítači, které se pak takříkajíc matematicky transformují do obrazu.
A to je další problém. Jinými slovy, v nejlepším případě máme co do činění s nepřímými důkazy, ale nikdy s přímými důkazy.
Přímým důkazem je: Mám nemocného člověka, mám zdravého člověka, dám je dohromady, on nakazí toho druhého, ten onemocní.
Odeberu sliny nebo hlen nemocného, dám tento hlen zdravému člověku a ten onemocní.
To by byl přímý důkaz. To se ve virologii nikdy nestává.
Pokud to uděláte, to nefunguje. A to je hlavní kritika celého problému.
Shrňme si tedy výsledek.
Věda a výzkum by měly udržovat diskusi otevřenou.
Mohlo by se totiž stát, že sedíme na základních chybách, možná nejen ve virologii, ale i v jiných oborech.
A to by, jak zdůrazňujete, porušovalo základy vědy. Ano, v konečném důsledku by to vedlo k absurditě.
A to by samozřejmě byla situace, do které se nechceme dostat, kdy se jednoduše vracíme do
temných časů, kdy nelze nic přesvědčivě dokázat.
Pane Haberlande, děkuji vám za rozhovor.
Těším se na názory posluchačů.
Kla.TV přináší necenzurované nesouhlasné hlasy, abychom si mohli uvědomit, jaká je realita. Děkujeme.
Ano, děkuji za tuto příležitost. Myslím, že je to nesmírně důležité.
Mnozí diváci o tomto tématu jistě již slyšeli, ale většina určitě ne.
A jak už jsem řekl, je neuvěřitelně těžké mluvit o tomto tématu na veřejnosti.
Pokud chcete mluvit o tomto tématu, všude dostanete jen odmítnutí.
Dalo by se tedy říci, že se snaží tyto informace potlačit.
A diváky zvu, aby si všechna má prohlášení prohlédli na našich (německých) webových stránkách wissen-neu-gedacht.de.
Máme mnoho publikací s veškerou korespondencí, se všemi zveřejněnými zdroji, včetně mnoha soudních řízení v této oblasti.
A ano, máme také aplikaci Nexiqa , kde můžete pomocí metody ChatGPT "otázky a odpovědi" prozkoumat
všechna tato témata, přečíst si všechny tyto virologické publikace takříkajíc s pomocí.
Jak přesně poznám v publikaci, že byla opomenuta nebo porušena věda, nebo v korespondenci s virology atd.?
Získáte tak spoustu informací.
Velmi dobře, pak je na divákovi, aby si sám ověřil fakta a položil vám otázky. Děkuji mnohokrát.
Také děkuji.