I dag har vi en mann som gjest som ryster grunnvollene i den medisinske vitenskapen.
Noen som hevder at det ikke finnes virus. Eller i det minste ingen nyttige bevis.
En notorisk bedreviter? En gal esoteriker eller til og med en radikal revisjonist? Vi får se.
Følgende teser er formulert på nettstedet til hans Next Level-plattform:
"Vi går veien gjennom modige spørsmål og nytenkning.
Vi analyserer virologiske og medisinske temaer med et friskt blikk, identifiserer
motsetninger og stiller krav til autentisitet.
Våre påstander er solid basert på etterprøvbare kilder og gir et godt grunnlag for en konstruktiv diskusjon.
Vi er åpne for innovative perspektiver og fremmer kontinuerlig selvransakelse av vitenskapen." En edel tilnærming!
La oss ønske pressetalsmannen for Next Level, Marvin Haberland, velkommen til Kla.TV-studioet. Hjertelig velkommen!
Hei og takk for invitasjonen.
Ja, det vil jeg gjerne! Det høres veldig spennende ut på den ene siden.
Herr Haberland, denne selvpåstanden er edel og nyttig, men på den annen side melder spørsmålet seg: Er den
virkelig nødvendig med tanke på virusproblematikken?
Har ikke virusproblematikken vært avklart i over hundre år og ugjendrivelig bevist av utallige forskningsartikler?
Hvorfor så å si skru klokken tilbake, som om det ikke fantes noen god virusforskning?
Ja, det er et godt spørsmål. Hvis vi bruker kriteriene som du formulerte eller leste opp i begynnelsen på et
hvilket som helst tema, så må vi ikke gjøre et unntak der.
Og hvis vi overfører dette til virologien og undersøker virologenes publikasjoner, gransker arbeidet deres og også
kontrollerer den vitenskapelige holdbarheten til resultatene som kommer fra virologien, som legemidler, vaksiner
eller anbefalinger, oppstår det dramatiske problemer som har med den vitenskapelige metoden å gjøre.
Og det er det vi skal snakke om i dag.
Ja, men virus har utvilsomt blitt funnet og presentert for oss i media og spesialiserte publikasjoner.
Jeg har tatt med noen bilder av blåtungevirus, HIV-virus, koppevirus og koronavirus.
Hva med disse banebrytende prestasjonene?
Beviset er her, svart på hvitt.
Så hvis du starter med hypotesen om at for eksempel to mennesker kan smitte hverandre, så må jeg gjøre et
eksperiment som støtter eller bekrefter hypotesen min.
Og i virologien er påstanden at små partikler hopper fra A til B via luften, for eksempel, og
at disse små partiklene deretter smitter noen.
Det betyr at jeg må bevise hele denne kjeden av årsak og virkning for å kunne bekrefte hypotesen.
Disse bildene her er imidlertid ikke resultatet av en slik test eller et slikt eksperiment, men bildene du har vist her, er
snarere resultatet av virologer som har utført eksperimenter i laboratoriet - ikke in vivo, på mennesker, men i cellekulturer
i laboratoriet - ved å ta cellekulturer, vanligvis fra aper, fra nyrevev fra aper, og deretter forgifte og sulte dem.
Og så skapes disse bildene. Dette er også kjent som den cytopatiske effekten.
Men sannheten er at hvis du gjør det samme eksperimentet på nytt med friskt vev fra friske dyr, eller hvis du ikke legger
til en prøve fra syke dyr, får du nøyaktig de samme bildene.
Det er det såkalte kontrollforsøket i vitenskapen, eller negativ kontroll.
Dette burde faktisk utelukke muligheten for at oppsettet, det eksperimentelle oppsettet i
laboratoriet mitt, ikke i seg selv gir dette resultatet her.
Dette betyr at hvis jeg gjør et eksperiment nå og tar friske prøver, får jeg nøyaktig de samme bildene.
Men virologer gjør aldri det. De tar bare én test, fotograferer bildene og påstår at de er patogener.
De har imidlertid ikke vist, for det første, at dette bare skjer spesifikt hos syke mennesker og, for det
andre, at disse strukturene faktisk utløser sykdommen.
For i neste trinn er et bilde alene ikke noe bevis på at partikkelen eller denne strukturen forårsaker sykdommen.
Jeg kan vise et ødelagt hus og si at skaden er forårsaket av et jordskjelv, men bildet alene kan ikke bevise det.
Det kan også ha vært en annen årsak som forårsaket skaden.
Dette betyr at etter at jeg har fotografert dette bildet og vist at dette bare skjer hos syke mennesker, kan
jeg ikke finne disse strukturene hos friske mennesker, og da må jeg isolere disse strukturene.
Og så gi det til dyr eller mennesker i et neste eksperiment og deretter vise det:
Aha, de blir syke akkurat nå med de samme symptomene når jeg gir dem disse strukturene.
Virologene gjør aldri det heller.
Arbeidet utføres derfor utelukkende i laboratoriet.
Cellekulturer blir forgiftet, sultet med antibiotika og så videre, og så oppstår disse
effektene, som kalles cytopatiske effekter.
Som sagt, de utvikler seg på nøyaktig samme måte, uten at man kan skille dem fra hverandre, selv i friskt vev.
Og det finnes mange, mange virologiske studier, virologiske publikasjoner, spesielt i den moderne virologiens tidlige
periode, på 1940- og 1950-tallet, og deretter ble det også publisert utallige ganger, at denne
effekten også oppstår når man bruker friskt vev.
Og virologene har konsekvent unngått å kontrollere disse forsøkene med friskt vev siden 1980- og 1990-tallet.
Det gjøres ikke lenger. I stedet har jeg ført en rekke korrespondanser.
Jeg har derfor sendt inn mange forespørsler i henhold til Freedom of Information Act
eller de såkalte Freedom of Information Acts.
Over hele verden, internasjonalt, Robert Koch Institute, Public Health Service England, i Italia, CDC i Amerika,
Pasteur Institute i Frankrike, University of Melbourne i Australia, Doherty Institute og så videre og så videre.
For alle slags virus, meslinger, SARS-CoV-2, HIV. Og budskapet er alltid det samme:
"Nei, vi gjør ingen kontrollforsøk, negative kontroller med friskt materiale." Det blir kategorisk ikke gjort.
Men hvis de er klar over denne forskjellen, hva er forklaringen deres? Hvorfor gjør de ikke det?
Sier de: "Ja, det ordnet vi opp i på 1940-tallet, det trenger vi ikke lenger."?
Så svarene varierer. Noen ganger hører du svaret at det ikke er kapasitet til å utføre disse eksperimentene.
At du fokuserer fullt og helt på de positive eksperimentene.
Dette var for eksempel responsen fra Australia i forbindelse med SARS-CoV-2.
I andre tilfeller, som nå med munn- og klovsyke fra Friedrich Loeffler-instituttet, fikk vi beskjed om at dette ikke var
nødvendig fordi man allerede hadde brukt andre metoder, indirekte metoder, for å bevise at det fantes et virus i prøven.
Og jeg vil bare si at dette er vanlige unnskyldninger som du ofte hører.
Men de er ikke vitenskapelig tilfredsstillende, og de bryter også med den vitenskapelige metoden, som også er
obligatorisk for alle virologer og institusjoner i henhold til § 1 i den tyske smittevernloven.
Den sier at alle må jobbe i henhold til den nyeste kunnskapen.
Og den tyske forskningsstiftelsen i Tyskland definerer for alle forskere hva reglene for vitenskapelig arbeid faktisk er.
Og det står klart og tydelig at vi må utføre negative kontroller eller at vi må kontrollere metodene våre,
at vi må dokumentere alt slik at alle kan forstå det.
Og dette er rett og slett helt i strid med virologien.
Og hvis du gjør kontrollene, for eksempel, vi har også publisert dette selv, vi har publisert kontrolleksperimenter der materiale,
friskt materiale, blandes med nøyaktig de samme antibiotikaene som virologene bruker, med nøyaktig de samme sultingsteknikkene
som virologene bruker, så oppstår nøyaktig disse effektene.
Og dette har selvfølgelig blitt publisert flere ganger tidligere av virologene selv, men som sagt snakker vi om perioden fra
1940-tallet til 1960- og 1970-tallet, men siden 1980- og 1990-tallet har dette rett og slett ikke blitt gjort lenger.
Vi snakker alltid om virus. Hvorfor er det antibiotika i disse cellekulturene? Hva gjør de der?
Ja, det er også et veldig, veldig viktig og godt spørsmål.
Virologer bruker antibiotika i disse cellekulturforsøkene i laboratoriet fordi de ønsker å desinfisere cellekulturen.
Du vil forhindre at bakterier eller andre mikroorganismer påvirker eksperimentet.
De vil bare ha virusene, som praktisk talt ikke er levende, de er ikke levende vesener, de
vil bare at disse virusene skal ha sin virkning.
Og de ønsker å utslette og utrydde alle andre mikroorganismer.
Virologene overser imidlertid ofte at antibiotika i seg selv allerede er en stor
stressfaktor for vevet, for denne cellekulturen.
Og tilsetningen av antibiotika, vanligvis brukes også to, penicillin og streptomycin i kombinasjon, som alene fører til at
cellekulturen blir stresset og så denne effekten, den cytopatiske effekten, der cellekulturen går i
oppløsning og så blir solgt til oss som et slags virusbilde.
Det finnes også klare uttalelser fra virologer i korrespondanse, blant annet fra institusjoner som Friedrich Loeffler Institute:
Dette er velkjent. Virologer vet at antibiotika er problematisk for vevet og kan forårsake denne cytopatiske effekten.
Og det er derfor man vitenskapelig sett er tvunget til å ha med seg en kontroll, der man også tilsetter
antibiotika til en frisk prøve, og det blir heller aldri gjort.
Dette betyr at selv med de mer moderne metodene og de bedre skanningelektronmikroskopene kan man se
de samme effektene hos friske og syke mennesker.
Ja.
Det er ingen forskjell?
Det er ingen forskjell, det er umulig å skille det fra hverandre.
Det er et annet punkt som den tyske forskningsstiftelsen krever, men som aldri blir brukt i virologi, og det er blinding.
Det ville faktisk være viktig for virologene i laboratoriet å ikke vite hvilken prøve som var smittet og hvilken som kom
fra en frisk kilde, for eksempel, slik at de ikke har en forutinntatt mening om engelsk eller en forutinntatt mening.
Dette er heller ikke utført på noe tidspunkt i hele virologifeltet.
Med andre ord har vi faktisk flere brudd på den vitenskapelige metoden.
Mangel på kontrollforsøk, mangel på fullstendig dokumentasjon og mangel på blinding, og alt dette
brytes stadig - også av Robert Koch-instituttet.
Og som sagt, det er ikke bare en kritikk av den vitenskapelige metoden, men vi vet at når man gjør disse
kontrolleksperimentene, får man utvilsomt det samme resultatet.
Dette er rett og slett en direkte tilbakevisning og falsifisering av virologien - i hvert fall av denne effekten.
Vi har nå snakket om disse bildene her, om cellekulturforsøkene.
Virologene utfører deretter et andre trinn, nemlig genomsekvensering, som noen av seerne kanskje har hørt.
Målet er å finne ut genomet eller den genetiske informasjonen til et virus.
Alt dette gjøres med en datamodell, for å si det sånn.
Dette er en ren simulering på datamaskinen ved hjelp av programvare.
Det har ingenting med faktisk sekvensering å gjøre, og det foretas heller ingen kontroller her.
Og du må også sekvensere den friske cellekulturen, som gir nettopp disse effektene.
Og se, når man gjør dette, finner man de samme genomene, de samme virusene i den friske cellekulturen.
Det betyr at jeg kan beregne alle virusene fra den friske cellekulturen som jeg har forgiftet med antibiotika og sultet.
Jeg kan også finne HIV der med dataprogrammet.
Jeg kan også finne SARS-CoV-2 der, variantene av SARS-CoV2.
Og jeg kan forenkle det hele ytterligere ved å utsette denne cellekulturen for visse ytterligere trinn, for eksempel
i en PCR, der jeg så å si amplifiserer denne cellekulturen.
Med andre ord øker jeg ganske enkelt materialet.
Det gjør det enda enklere for dataprogrammet å finne og beregne virusene, så å si.
Og vi kritiserer alt dette fordi vi ser at hvis man kontrollerer det på en fornuftig måte, slik det bør være vitenskapelig,
så falsifiserer og tilbakeviser vi virologenes uttalelser.
Og - det hørtes ganske komplisert ut, du må kanskje høre på det en eller to ganger - men nå kommer det enkleste og
viktigste poenget, som burde være helt logisk for alle seere.
Uavhengig av disse bildene som alltid vises oss, og uavhengig av celledyrkingseksperimentene og
genomsekvenseringen på datamaskinen - helt uavhengig av dem:
Alle smitteforsøk som noen gang er blitt utført i historien, det vil si å bringe friske og syke mennesker sammen, enten
det er dyr eller mennesker, har mislyktes. Samtlige av dem!
Det betyr at når jeg prøver å bringe syke og friske mennesker sammen i et kontrollert
eksperiment for å bevise smitten, så fungerer det aldri!
Og det er nok en direkte tilbakevisning av virologien.
Ja, kanskje indirekte. Men du kan ikke si at det ikke finnes virus som utløser sykdommer når du ser disse infeksjonene.
Du ser det i klasserommet.
Så er det ene barnet sykt, det neste barnet er sykt, lærerne er syke, halve klassen er tom.
Vi har nettopp hatt det igjen. Hvordan er det meningen at det skal skje?
Hvis det er bevist at det ikke er bakterier involvert, men disse uspesifikke symptomene som du ofte
må forholde deg til, men som alltid kommer tilbake.
Det er en typisk klinikk som dukker opp. Hvordan forklarer du det?
Ja, når vi observerer disse tingene, oppstår det vitenskapelige hypoteser.
For eksempel at det nå finnes partikler eller virus som hopper over.
Det er en supergod hypotese. Men når du tester den, fungerer den ikke.
Så vi trenger flere ideer, flere hypoteser.
Vi har selvfølgelig også tenkt mye på dette.
Hvis det ikke er virusene, hva kan det da være? Eller bakteriene?
I forbindelse med vitenskapelige studier kommer vi tydelig inn på temaer som ernæring, miljøpåvirkning,
giftstoffer og eksponering for ytre påvirkninger.
Strålingskilder, psykologiske årsaker og stress kan selvsagt også tenkes.
Dette er alle årsaker som også kan verifiseres svært godt eksperimentelt, for eksempel i et hvilket som helst eksperiment.
Jeg kan fremkalle symptomer utelukkende gjennom ernæring. Jeg kan fremkalle svulster via giftstoffer.
Jeg kan fremkalle svulster ved hjelp av strålingseksperimenter.
Jeg kan slå symptomer av og på med et tastetrykk ved hjelp av disse variablene.
Med andre ord vet vi faktisk allerede ganske mye om mange symptomer, hvordan vi kan frembringe dem i eksperimenter
og hva som så å si er årsakssammenhengen mellom dem.
Ikke om alle, men om veldig mange. Derfor mener vi at det er mer fornuftig å fortsette å forske på dette området og å drive
åpen forskning i stedet for å fokusere på dette temaet hele tiden, som er fullstendig motbevist fra begynnelse til slutt.
Dette blokkerer også for videre innsikt, videre forskning, videre kunnskap.
Dette er en annen ting vi er sterkt kritiske til, nemlig at det i stor grad begrenser
kunnskapshorisonten til et tema som er tilbakevist.
Forstår jeg det riktig? Verken virus eller bakterier er ansvarlige for infeksjonen?
Det stemmer. Vitenskapelig sett, hvis du gjør disse eksperimentene med virus eller med det du hevder
er virus der inne, kan du ikke bevise smitte der.
Men hvis du gjør dette med bakterier som du faktisk kan se optisk i mikroskopet, som faktisk eksisterer, kan vi
ikke fremprovosere en infeksjon i et kontrollert eksperiment hvis vi tar disse bakteriene isolert.
Et eksempel: Hvis jeg nå tar salmonella eller andre bakterier som påstås å være årsaken til visse symptomer,
så kan jeg ikke smitte eller infisere et friskt levende vesen med dem. Det fungerer ikke.
Det er bare når en levende organisme allerede er syk eller symptomatisk, at man observerer at bakterier også
formerer seg lokalt samtidig, så å si som en bivirkning.
Men for å gjøre en analogi for seeren, er det som et hus som brenner.
Når jeg ser hus som brenner, legger jeg som regel eller nesten alltid merke til at det også er brannmenn der.
Med andre ord, korrelasjonen, akkompagnementet er veldig, veldig høyt.
Men det er ikke noe bevis på at brannmennene også er årsaken til brannen.
De dukker bare opp samtidig med brannen.
Så man må være veldig, veldig forsiktig med mikroorganismer og bakterier og se nøye etter.
Bare fordi de opptrer sammen med et symptom, betyr det ikke at de er årsaken.
For, som jeg nettopp har sagt, hvis jeg tar dem ut i isolasjon, bakteriene, og gir dem til en
frisk person som ikke er syk, vil ingenting skje.
Og det er faktisk en tilbakevisning av det faktum at det finnes infeksjoner eller smitte via mikroorganismer som bakterier.
Men det inkluderer også parasitter og ormer. Det fungerer ikke der heller.
Så du kan aldri smitte friske mennesker på den måten. Det fungerer ikke.
Ja, men for å komme tilbake til denne situasjonen i klassen.
Ikke alle barn spiser den samme maten. De har ikke akkurat de samme levekårene.
Så hvordan kan det ha seg at alle utvikler de samme symptomene?
Så hvis vi sier at vi har lignende symptomer i en klasse:
For det første er det ikke alltid alle barn som rammes, men bare noen få.
Og vi må se etter felles grunn. Alle barna er i samme rom.
De har alle de samme undervisningsenhetene.
De er alle utsatt for de samme klimatiske forholdene.
I dette rommet utsettes de alle for de samme miljøforholdene.
Og det kan være nok av variabler eller argumenter, som selvfølgelig må testes i et skikkelig eksperiment.
Det ville være det andre trinnet. Men vi har ikke mangel på hypoteser. Akkurat.
Men hvis du sier at eksistensen av disse sykdomsfremkallende virusene ikke er bevist, og at vitenskapen i bunn og
grunn ikke vet hva den gjør eller hva den leter etter, hvor nyttig er da forebyggende tiltak som vaksinasjoner?
Ja, de kan være nyttige selv uten påvisning av virus, hvis de ville vise en fordel i et rimelig eksperiment.
Så uavhengig av om det finnes virus eller ikke, kan vaksinasjonen fortsatt fungere.
Og det gjør det ikke hvis du eksperimenterer med vaksiner nå.
For det første følger de aller fleste vaksinasjonsstudier ikke vitenskapelige regler.
Dette betyr at vi har minst to grupper.
Den ene får vaksinen, den andre får en passende placebo.
Og så undersøkes det rent kliniske bildet.
Det var tilfellet med koronaviruset, for eksempel med koronavirusvaksinene.
De sørget for å ha en placebogruppe også.
Deretter fikk hun bordsalt, som i seg selv ikke egentlig ville være en egnet placebo.
For en placebo i en fornuftig negativ kontroll bør faktisk bare skille seg fra virkestoffet på én
variabel, slik at man bare kan se på denne variabelen.
I dette tilfellet er det denne virale komponenten.
En saltvannsløsning skiller seg fra den faktiske vaksinen på hundrevis av variabler.
Men det er et annet tema.
Hva har blitt gjort i disse koronastudiene for koronavaksinene? For eksempel BioNTech-Pfizer?
Personene ble deretter testet med PCR-tester.
Men hvis du leser det som står med liten skrift i studien, var det like mange som var syke i begge gruppene.
Disse studiene kaller disse "mistenkte covid-19-tilfeller".
Det var med andre ord omtrent like mange syke mennesker.
Det var ikke mulig å gjøre et skille i selve klinikken.
Vaksinasjonen hadde med andre ord ingen klinisk effekt i det hele tatt. Det var bare PCR-testen som skilte seg ut.
Og vi kritiserer også vaksiner her.
Det er ikke vitenskapelig bevist at de er effektive mot sykdommer. Og for å toppe det hele, for å si det sånn:
Hvis du ser på meslinger og kikhoste eller andre sykdommer som er forbundet med vaksinasjoner, der det i konvensjonell medisin
hevdes at vaksinasjoner har utryddet sykdommene, så kan du faktisk se at lenge før noen vaksinasjon ble
introdusert i statistikken, var sykdomsforløpet allerede på vei nedover, og det enormt mye.
I noen tilfeller opp til 95 prosent, som i tilfellet meslinger, gikk forekomsten av
meslinger ned i Tyskland før vaksinasjon ble innført.
Det betyr at sykdommen faktisk allerede var borte da vaksinasjonen ble innført.
Det betyr at det heller ikke kan utledes noen effekter av disse dataene.
Derfor kritiserer vi vaksiner like mye som vi kritiserer virologi.
Og forresten, de fleste andre medisiner anses også som ineffektive og unødvendige.
Men det høres jo ut som svindel.
Er alle virologer og medisinske forskere svindlere og dårlige mennesker?
Nei, ikke i det hele tatt. Vi må alltid inkludere den menneskelige komponenten.
Fordi disse menneskene har viet hele livet sitt til dette temaet, til denne forskningen.
De er forutinntatte, som man ville sagt på engelsk, eller fordomsfulle, har et forvrengt syn, kan ikke
tenke åpent, og ofte avhenger hele deres eksistens av det.
De har med andre ord familie, barn og så videre, og har kanskje ikke råd til å være kritiske.
Du må alltid ta det i betraktning, det gjør ikke automatisk folk til skurker.
Mange virologer kan beskyldes for å være uvitende.
Fordi de konsekvent avviser våre tilbud om dialog.
Noen ganger får vi svar på skriftlige henvendelser, men ikke alltid, og det er veldig, veldig vanskelig å
gå inn i en saklig debatt, en vitenskapelig debatt.
Så du kan klandre dem for det, men i utgangspunktet vil jeg ikke si at alle leger eller alle
virologer og så videre alltid gjør det med vilje.
Det er bare en viss selvbeskyttelse, en viss uvitenhet om emnet.
Nå sier imidlertid tilhengerne av virusteorien at det først var med innføringen av hygiene, f.eks. av Ignaz Semmelweis
i gynekologien og Robert Koch gjennom bakterieteorien, at infeksjonssykdommene i det hele tatt begynte å avta.
Risikerer du ikke å annullere disse prestasjonene med dine uttalelser?
Man må alltid differensiere. Tiltak som bedre hygiene kan absolutt ha en effekt, for eksempel rett og slett fordi jeg
slipper mindre fremmedlegemer inn i såret eller inn i kroppen.
Selvfølgelig reagerer kroppen på fremmed skitt, la oss bare si, med betennelse.
Det er helt klart, og det er det riktige å gjøre.
Men det har ikke nødvendigvis noe med virus å gjøre.
I virologien er påstanden ganske klar: Det er små partikler som utløser sykdommer, som er årsaken.
Og jeg må bevise det vitenskapelig. Jeg kan ikke bare la det være slik.
Det er absolutt bedre forhold når det gjelder hygiene. Men dette har også alvorlige begrensninger.
For eksempel ble det utført mange studier under koronavirusperioden, eller når det
gjelder influensa, der to grupper ble studert.
Den ene brukte hygieniske betingelser, den andre ikke.
Eller den ene brukte masker og den andre ikke.
Og i alle disse såkalte gullstandard RCT-studiene, der man har to grupper og bare én variabel er forskjellig, finner
man at verken hygienetiltak eller munnbind hadde noen effekt.
Begge gruppene hadde alltid like mange syke, symptomatiske pasienter.
Så det var ingen statistisk signifikant forskjell. Og det motbeviser også denne hypotesen.
Likevel er det selvfølgelig fornuftig med hygiene ved åpne sår, som jeg nettopp har sagt.
For kroppen er rett og slett sunnest når det ikke finnes fremmedstoffer i vevet. Det er helt klart.
Og så har det historisk sett også vært disse store smitteforsøkene.
Så mellom verdenskrigene, i verdenskrigene.
Kom det ikke noe ut av dette som førte til at man konkluderte med at det finnes andre sykdomsfremkallende mekanismer
enn bakteriene som kan spores tilbake til disse partiklene?
Så det er faktisk gjort ganske mange forsøk på smitte historisk sett.
På den tiden med spanskesyken, men også senere med meslinger og mange andre, influensa og andre sykdommer.
Og jeg nevnte innledningsvis at de alltid mislykkes.
Så du kan aldri vise at du kan smitte folk på en kontrollert måte. Det fungerer aldri.
Og senest på det tidspunktet bør du faktisk begynne å tenke at det er noe som ikke stemmer.
Legene eller studiepersonalet i disse studiene var selvfølgelig alltid bekymret. Hvordan kan det ha seg?
Vi har forsøkt å bruke de mest smittsomme sykdommene her eksperimentelt, og det fungerer aldri. Hvordan kan det ha seg?
Så kommer selvfølgelig argumenter som: "Ja, kanskje virusene ikke var konsentrert sterkt nok,
eller kanskje disse testpersonene var immune."
Dette er utvilsomt gode hypoteser.
Men faktum er at vi aldri har klart å bevise smitte i et eksperiment.
Og det må du først la synke inn, du må først fordøye det, og du må først innse det.
Og det motbeviser påstanden om at vi i det hele tatt har smitte her, og at den fungerer via disse partiklene.
Det kan du også se i disse maskestudiene.
Hvis FFP2-masker faktisk ble brukt, for eksempel, eller hvis det fantes virus, måtte det ha vært en effekt.
Eller så burde hygienemaskene vise en effekt, men det gjør de ikke.
Det betyr at vi alltid, alltid har tilbakevisninger av virologien i flere dimensjoner, på tvers av ulike eksperimenter.
Nå kan man selvfølgelig prøve å holde den i live med alle krefter og ressurser, og det er det man gjør, for det er
mye som står på spill, mye industri, mye økonomisk omsetning, penger og så videre og så videre.
Du kan tenke deg at hvis det begynte å smuldre opp, ville det bli et enormt jordskjelv, og det vil du naturligvis unngå.
Og vi ønsker ganske enkelt å påpeke vitenskapelig og objektivt at det er enorme problemer, enorme selvmotsigelser, når man ser på
vitenskapen, og det kan man ikke akseptere som vitenskapsmann.
Som kritisk forsker kan du ikke akseptere det.
Kildene er med andre ord slik at denne teorien egentlig ikke er holdbar. Har du lest disse kildene selv?
Akkurat, på Next Level, som jeg nettopp sa, har vi hatt korrespondanse med et titalls
institusjoner, over 200 av dem, med virologer.
Vi har gjennomført intervjuer, vi har henvendt oss til Robert Koch-instituttet og alle andre institusjoner
verden over som har noe å rapportere på dette området.
Og alle bekrefter at det ikke finnes noen negative kontroller med friske prøver, at det ikke finnes noen negative
kontroller i det hele tatt ved genomsekvensering. Så det finnes ingen negative kontroller i det hele tatt.
At smitteforsøkene ikke utføres av etiske grunner, for eksempel, er et slikt falskt argument til forsvar for seg selv.
Man kan også gjøre dette med dyr, slik det gjøres hele tiden med vaksiner og andre medisiner, men
her er det merkelig nok etikk som er argumentet.
Så man prøver rett og slett å beskytte seg mot disse selvmotsigelsene, og en oppmerksom seer eller til og med en
vitenskapelig interessert person vil raskt innse at det er enorme problemer med de vitenskapelige
bevisene og også med denne årsak-virkning-sammenhengen.
Og for å komme tilbake til bildene her, til disse strukturene.
Det finnes et stort verk fra Max Planck-instituttet for vitenskapshistorie av Karlheinz Lüdtke.
Han undersøkte virologiens tidlige historie og kom frem til at disse bildene byr på enorme problemer, fordi de
ikke er optiske bilder fra et mikroskop slik vi kjenner dem, men faktisk ikke er bilder i det hele tatt.
Her jobber vi med et elektronmikroskop.
Prøvene som plasseres i dette elektronmikroskopet, i et vakuumkammer, må behandles grundig.
De må for eksempel dampbelegges med metall for at strømmen i det hele tatt skal være ledende, og de må deretter
fryses eller festes mellom to glassplater med epoksyharpiks.
Det er et enormt antall påvirkninger på dette vevet her, noe som også stresser vevet og allerede kan føre til endringer.
Og Karlheinz Lüdtke fra Max Planck-instituttet har også slått fast at det er enorme problemer med
artefakter - det er det vi kaller dem i vitenskapen.
Artefakter er resultater eller strukturer som bare oppstår på grunn av eksperimentelle omstendigheter.
Og dette er ikke bilder, det er elektriske strømmer som konverteres i datamaskinen, som så
blir matematisk omdannet til et bilde, så å si.
Og det er et annet problem. Med andre ord har vi i beste fall å gjøre med indirekte bevis, men aldri med direkte bevis.
Direkte bevis ville være: Jeg har en syk person, jeg har en frisk person, jeg bringer dem
sammen, han smitter den andre personen, han blir syk.
Jeg tar spytt eller slim fra den syke personen, jeg gir dette slimet til en frisk person, og han blir syk.
Det ville vært direkte bevis. Det skjer aldri i virologi.
Hvis du gjør det, fungerer det ikke. Og det er hovedkritikken mot hele problemstillingen.
Så la oss oppsummere resultatet.
Vitenskapen og forskningen gjør klokt i å holde diskursen åpen.
For det kan være at vi sitter på grunnleggende feil, kanskje ikke bare i virologi, men også i andre fag.
Og det ville, som du påpeker, bryte med vitenskapens fundament. Ja, det ville til syvende og sist føre til absurditet.
Og det er selvsagt en situasjon vi ikke ønsker å havne i, der vi rett og slett går tilbake til mørke
tider, der man ikke kan bevise ting på en entydig måte.
Herr Haberland, takk for dette intervjuet.
Jeg ser frem til å høre hva publikum har å si.
Kla.TV bringer usensurerte avvikende stemmer slik at vi kan oppfatte hva virkeligheten er. Tusen takk skal dere ha.
Ja, takk for denne muligheten. Jeg synes det er utrolig viktig.
Mange seere har sikkert hørt om temaet før, men de fleste har det helt sikkert ikke.
Og som jeg allerede har sagt, er det utrolig vanskelig å snakke om dette temaet offentlig.
Du får bare avslag overalt hvis du vil snakke om dette emnet.
Så man kan si at de prøver å undertrykke denne informasjonen.
Og jeg inviterer seerne til å sjekke ut alle uttalelsene mine på nettstedet wissen-neu-gedacht.de.
Vi har mange publikasjoner med all korrespondanse, med alle kilder oppgitt, inkludert mange rettssaker på dette området.
Og ja, vi har også en app, Nexiqa, der du kan bruke ChatGPT "spørsmål og svar"-metoden for å utforske
alle disse temaene, lese gjennom alle disse virologiske publikasjonene med hjelp, så å si.
Hvordan gjenkjenner jeg i publikasjonen at vitenskapen har blitt tilsidesatt eller brutt, eller
i korrespondansen med virologene og så videre?
Så du får mye informasjon der.
Veldig bra, så er det opp til seerne å sjekke fakta selv og stille deg spørsmål. Tusen takk skal du ha.
Takk til deg også.