Dnes je naším hosťom muž, ktorý otriasa základmi lekárskej vedy.
Niekto, kto tvrdí, že neexistujú žiadne vírusy. Alebo aspoň žiadny užitočný dôkaz.
Notorický vševed? Bláznivý ezoterik alebo dokonca radikálny revizionista? Uvidíme.
Nasledujúce tézy sú formulované na webovej stránke jeho platformy Next Level:
"Vydávame sa cestou odvážneho spochybňovania a prehodnocovania.
Analyzujeme virologické a medicínske témy s novým pohľadom, identifikujeme rozpory a požadujeme autentickosť.
Naše tvrdenia sú pevne založené na overiteľných zdrojoch a poskytujú pevný základ pre konštruktívnu diskusiu.
Zostávame otvorení inovatívnym perspektívam a podporujeme neustále sebapreskúmavanie vedy." Ušľachtilý prístup!
Privítajme v štúdiu Kla.TV tlačového hovorcu spoločnosti Next Level, pána Marvina Haberlanda. Srdečné privítanie!
Dobrý deň a ďakujem za pozvanie.
Áno, veľmi rád! Na jednej strane to znie veľmi vzrušujúco.
Pán Haberland, táto vlastná požiadavka je ušľachtilá a užitočná, ale na druhej strane sa vynára
otázka: je naozaj potrebná vzhľadom na problém vírusu?
Nie je otázka vírusov objasnená už viac ako storočie a nevyvrátiteľne dokázaná nespočetnými výskumnými prácami?
Prečo takpovediac vracať čas, akoby neexistoval výskum zdravých vírusov?
Áno, to je dobrá otázka. Ak kritériá, ktoré ste sformulovali alebo prečítali na začiatku, aplikujeme na
akúkoľvek tému, potom tam nesmieme urobiť výnimku.
Ak to aplikujeme na virológiu a skúmame publikácie virológov, kontrolujeme ich prácu a tiež kontrolujeme vedeckú platnosť
výsledkov, ktoré pochádzajú z virológie, ako sú lieky, očkovania alebo odporúčania, potom vznikajú
dramatické problémy, ktoré súvisia s vedeckou metódou.
A práve o tom budeme dnes hovoriť.
Áno, ale vírusy boli nepochybne nájdené a prezentované v médiách a odborných publikáciách.
Priniesol som niekoľko obrázkov vírusu katarálnej horúčky oviec, vírusu HIV, vírusu pravých kiahní a koronavírusu.
A čo tieto priekopnícke úspechy?
Dôkaz je tu čierne na bielom.
Ak teda začneme s hypotézou, že napríklad dvaja ľudia sa môžu navzájom nakaziť, potom musím urobiť
experiment, ktorý podporí alebo potvrdí moju hypotézu.
A vo virológii sa tvrdí, že malé častice preskakujú z bodu A do bodu B napríklad vzduchom a
že tieto malé častice potom niekoho nakazia.
Inými slovami, musím dokázať celý tento reťazec príčin a následkov, aby som potvrdil túto hypotézu.
Tieto obrázky tu však nie sú výsledkom takéhoto testu alebo experimentu, ale obrázky, ktoré ste tu ukázali, sú výsledkom
pokusov virológov v laboratóriu - nie in vivo, na ľuďoch, ale na bunkových kultúrach v laboratóriu - tým, že sa
odoberú bunkové kultúry, zvyčajne z opíc, z obličkového tkaniva opíc, a potom sa otrávia a vyhladovajú.
A potom sa vytvoria tieto obrazy. Tento jav je známy aj ako cytopatický efekt.
Pravdou však je, že ak ten istý experiment zopakujete so zdravým tkanivom zo zdravých zvierat alebo ak nepridáte
vzorku z chorých zvierat, dostanete presne tie isté obrázky.
To by bol takzvaný kontrolný experiment vo vede alebo negatívna kontrola.
To by vlastne malo vylúčiť možnosť, že nastavenie, experimentálne nastavenie v mojom
laboratóriu, samo o sebe nevytvára tento výsledok.
To znamená, že ak teraz urobím experiment a odoberiem zdravé vzorky, dostanem presne tie isté obrázky.
Ale virológovia to nikdy nerobia. Vždy urobia len jeden test, potom tieto snímky odfotografujú a tvrdia, že ide o patogény.
Nepreukázali však, po prvé, že sa to vyskytuje len u chorých ľudí a po druhé, že tieto štruktúry skutočne spúšťajú ochorenie.
Pretože v ďalšom kroku samotný obraz nie je dôkazom, že častica alebo táto štruktúra spôsobuje ochorenie.
Mohol by som ukázať rozbitý dom a povedať, že škody spôsobilo zemetrasenie, ale samotný obrázok to nedokáže.
Poškodenie mohla spôsobiť aj iná príčina.
To znamená, že po odfotografovaní a zobrazení tohto obrázka by som musel tieto štruktúry izolovať.
A potom ho dajte zvieratám alebo ľuďom v ďalšom experimente a potom ho ukážte:
Aha, práve teraz ochoreli s rovnakými príznakmi, keď som im dala tieto štruktúry.
Ani virológovia to nikdy nerobia.
Práca sa preto vykonáva výlučne v laboratóriu.
Bunkové kultúry sú otrávené, vyhladované antibiotikami a podobne, a potom vznikajú tieto
účinky, ktoré sa nazývajú cytopatické účinky.
Ako som povedal, vyvíjajú sa úplne rovnako, bez rozdielu aj v zdravom tkanive.
A existuje mnoho, mnoho virologických štúdií, virologických publikácií, najmä v ranom období modernej virológie, v 40. a 50.
rokoch 20. storočia, a potom bolo tiež nespočetne veľakrát publikované, že tento účinok
sa vyskytuje aj pri použití zdravého tkaniva.
A virológovia sa od 80. a 90. rokov 20. storočia dôsledne vyhýbajú kontrole týchto experimentov so zdravým tkanivom.
To sa už nerobí. Namiesto toho som viedol početnú korešpondenciu.
Na tento účel som podal mnoho žiadostí podľa (zákona o) slobodnom prístupe k informáciám
alebo (takzvaných) zákonov o slobode informácií.
Celosvetovo, medzinárodne, Robert Koch Institute, Public Health Service England, v Taliansku, CDC v Amerike, Pasteur
Institute vo Francúzsku, University of Melbourne v Austrálii, Doherty Institute a tak ďalej a tak ďalej.
Na všetky druhy vírusov, osýpky, SARS-CoV-2, HIV. A posolstvo je vždy rovnaké:
"Nie, nerobíme žiadne kontrolné experimenty, negatívne kontroly so zdravým materiálom." Kategoricky sa to nerobí.
Ale ak si uvedomujú tento rozdiel, aké je ich vysvetlenie? Prečo to teda nerobia?
Hovoria: "Áno, to sme vyriešili v 40. rokoch, (to) už nepotrebujeme."?
Takže odpovede sú rôzne. Niekedy počujete odpoveď, že nie sú kapacity na uskutočnenie týchto experimentov.
Aby ste sa plne a úplne sústredili na pozitívne experimenty.
Takáto bola napríklad reakcia Austrálie na SARS-CoV-2.
V iných prípadoch, ako napríklad teraz v prípade slintačky a krívačky z Inštitútu Friedricha Loefflera, nám bolo povedané,
že to nie je potrebné, pretože na preukázanie prítomnosti vírusu vo vzorke už boli použité iné metódy, nepriame metódy.
A ja len poviem, že sú to bežné výhovorky, ktoré často počujete.
Nie sú však vedecky uspokojivé a porušujú aj vedeckú metódu, ktorá je podľa § 1 nemeckého zákona o ochrane pred
infekciami povinná aj pre všetkých virológov a inštitúcie.
Uvádza sa v ňom, že každý musí pracovať podľa súčasného stavu techniky.
A Nemecká výskumná nadácia v Nemecku definuje pre všetkých vedcov, aké sú vlastne pravidlá vedeckej práce.
A jasne sa v ňom uvádza, že musíme vykonávať negatívne kontroly alebo že musíme kontrolovať naše metódy, že
musíme všetko zdokumentovať, aby tomu každý rozumel.
A to je vo virológii jednoducho úplne porušené.
A ak napríklad urobíte kontroly, sami sme to publikovali, publikovali sme kontrolné experimenty, kde sa materiál, zdravý
materiál, zmieša s presne tými istými antibiotikami, ktoré používajú virológovia, s presne tými istými
technikami hladovania, ktoré používajú virológovia, potom sa objavia presne tieto účinky.
A to bolo samozrejme v minulosti viackrát publikované samotnými virológmi, ale ako som povedal, hovoríme o období
od 40. do 60. a 70. rokov 20. storočia, ale od 80. a 90. rokov 20. storočia sa to už jednoducho nerobí.
Stále hovoríme o vírusoch. Prečo sú v týchto bunkových kultúrach antibiotiká? Čo tam robia?
Áno, to je tiež veľmi, veľmi dôležitá a dobrá otázka.
Virológovia používajú antibiotiká pri týchto pokusoch s bunkovými kultúrami v
laboratóriu, pretože chcú dezinfikovať bunkovú kultúru.
Chcete zabrániť tomu, aby baktérie alebo iné mikroorganizmy ovplyvnili experiment.
Chcú len vírusy, ktoré sú prakticky neživé, nie sú to živé bytosti, chcú, aby len tieto vírusy mali svoj účinok.
A chcú prakticky zlikvidovať a vyhubiť všetky ostatné mikroorganizmy.
Virológovia však často prehliadajú skutočnosť, že už samotné antibiotiká sú pre tkanivo
hlavným stresovým faktorom pre túto bunkovú kultúru.
A pridanie antibiotík, zvyčajne sa používajú aj dve, penicilín a streptomycín v kombinácii, ktoré samy o sebe vedú k stresu
bunkovej kultúry a potom k tomuto efektu, cytopatickému efektu, keď sa bunková kultúra rozpustí a
potom sa nám predáva ako druh vírusového obrazu.
V korešpondencii sú aj jasné vyjadrenia virológov vrátane inštitúcií, ako je Inštitút Friedricha Loefflera:
To je dobre známe. Virológovia vedia, že antibiotiká sú pre tkanivo problematické a môžu spôsobiť tento cytopatický účinok.
A preto ste vedecky nútení nosiť so sebou kontrolnú vzorku, do ktorej pridávate antibiotiká
aj zdravej vzorke, a ani to sa nikdy nerobí.
To znamená, že aj s modernejšími metódami a lepšími skenovacími elektrónovými mikroskopmi možno
pozorovať rovnaké účinky u zdravých a chorých ľudí.
Áno.
Nie je v tom rozdiel?
Nie je v tom rozdiel, je to nerozlíšiteľné.
Nemecká výskumná nadácia požaduje ešte jeden bod, ktorý sa vo virológii nikdy neuplatňuje, a tým je zaslepenie.
V skutočnosti by bolo dôležité, aby virológovia v laboratóriu nevedeli, ktorá vzorka bola infikovaná a ktorá
pochádzala zo zdravého zdroja, aby napríklad neboli zaujatí voči angličtine alebo nemali predpojatý názor.
To sa tiež nikdy nevykonáva v celej oblasti virológie.
Inými slovami, v skutočnosti máme niekoľko porušení vedeckej metódy.
Nedostatok kontrolných pokusov, chýbajúca úplná dokumentácia a zaslepenie, a to všetko sa neustále
porušuje - aj zo strany Inštitútu Roberta Kocha.
A ako som povedal, nie je to len kritika vedeckej metódy, ale vieme, že keď robíte tieto
kontrolné experimenty, dosiahnete rovnaký výsledok.
Ide jednoducho o priame vyvrátenie a falzifikáciu virológie - prinajmenšom tohto efektu.
Teraz sme tu hovorili o týchto snímkach, o pokusoch s bunkovými kultúrami.
Virológovia potom vykonajú druhý krok, a to sekvenovanie genómu, ako už niektorí diváci možno počuli.
Cieľom je zistiť genóm alebo genetickú informáciu vírusu.
To všetko sa robí takpovediac pomocou počítačového modelu.
Ide o čistú simuláciu na počítači pomocou softvérových programov.
Nemá to nič spoločné so skutočnou sekvenciou a ani sa tu nevykonávajú žiadne kontroly.
A tiež by ste museli sekvenovať kultúru zdravých buniek, ktorá vytvára presne tieto účinky.
A hľa, keď to urobíte, nájdete rovnaké genómy, rovnaké vírusy v kultúre zdravých buniek.
To znamená, že môžem vypočítať všetky vírusy zo zdravej bunkovej kultúry, ktorú som otrávil antibiotikami a vyhladoval.
Pomocou počítačového programu tam môžem nájsť aj HIV.
Nájdem tam aj SARS-CoV-2, varianty SARS-CoV2.
A všetko môžem ešte viac zjednodušiť tým, že túto bunkovú kultúru podrobím určitým ďalším krokom, napríklad
PCR, kde túto bunkovú kultúru takpovediac amplifikujem.
Inými slovami, jednoducho zvýšim množstvo materiálu.
To počítačovému programu ešte viac uľahčuje vyhľadávanie a výpočet vírusov.
A my to všetko kritizujeme, pretože vidíme, že ak to kontrolujete rozumne, ako by to malo byť vedecky,
tak falzifikujeme a vyvraciame tvrdenia virológov.
A - to všetko znelo dosť komplikovane, možno si to budete musieť vypočuť raz alebo dvakrát - ale teraz príde
ten najjednoduchší a najdôležitejší bod, ktorý by mal byť pre všetkých divákov úplne logický.
Bez ohľadu na tieto obrázky, ktoré sa nám vždy ukazujú, a bez ohľadu na pokusy s bunkovými kultúrami a
sekvenovanie genómu na počítači - úplne nezávisle od nich:
Všetky pokusy s nákazou, ktoré sa kedy v histórii uskutočnili, t. j. spojenie zdravých a chorých
ľudí, či už zvierat alebo ľudí, zlyhali. Všetky!
To znamená, že kedykoľvek sa pokúsim spojiť chorých a zdravých ľudí v kontrolovanom
experimente a dokázať nákazu, nikdy sa to nepodarí!
A to je ďalšie priame vyvrátenie virológie.
Áno, možno nepriamo. Ale nemôžete povedať, že neexistujú vírusy, ktoré vyvolávajú ochorenia, keď vidíte tieto infekcie.
Vidíte to v triede.
Potom je jedno dieťa choré, ďalšie dieťa je choré, učitelia sú chorí, polovica triedy je prázdna.
Práve sme to zažili znova. Ako sa to má stať?
Ak sa preukáže, že nejde o baktérie, ale o nešpecifické príznaky, s ktorými sa často musíte vyrovnať, ale ktoré sa vždy opakujú.
To je typická klinika, ktorá sa objaví. Ako si to vysvetľujete?
Áno, keď pozorujeme tieto veci, vznikajú vedecké hypotézy.
Napríklad, že teraz existujú častice alebo vírusy, ktoré preskakujú.
To je veľmi dobrá hypotéza. Ale keď ju otestujete, nefunguje.
Potrebujeme teda viac nápadov, viac hypotéz.
Samozrejme, že sme do toho vložili aj veľa úsilia.
Ak to nie sú vírusy, čo by to mohlo byť? Alebo baktérie?
V súvislosti s vedeckými štúdiami sa jednoznačne stretávame s otázkami, ako je výživa, vplyvy životného
prostredia, toxíny a vystavenie vonkajším vplyvom.
Samozrejme, v úvahu prichádzajú aj zdroje žiarenia, psychologické príčiny a stres.
Všetky tieto príčiny sa dajú veľmi dobre overiť aj experimentálne, napríklad v akomkoľvek experimente.
Príznaky môžem vyvolať výlučne prostredníctvom výživy. Môžem vyvolať nádory prostredníctvom toxínov.
Pomocou pokusov s ožarovaním môžem vyvolať nádory.
Pomocou týchto premenných môžem zapínať a vypínať príznaky stlačením tlačidla.
Inými slovami, o mnohých príznakoch už vieme pomerne veľa, vieme, ako ich môžeme v experimentoch
vyvolať a čo s nimi takpovediac kauzálne súvisí.
Nie o všetkých, ale o mnohých. Preto hovoríme, že má väčší zmysel pokračovať vo výskume v tejto oblasti a vykonávať
otvorený výskum namiesto toho, aby sme sa neustále venovali tejto téme, ktorá bola od začiatku do konca úplne vyvrátená.
To tiež blokuje ďalšie poznatky, ďalší výskum, ďalšie poznanie.
To je ďalšia vec, ktorú ostro kritizujeme, a to, že veľmi obmedzuje obzor poznania na tému, ktorá bola vyvrátená.
Rozumiem tomu správne? Vírusy ani baktérie nie sú zodpovedné za infekciu?
Presne tak. Z vedeckého hľadiska, ak robíte tieto experimenty s vírusmi alebo s tým, čo
tvrdíte, že sú tam vírusy, nemôžete tam dokázať nákazu.
Ale ak to urobíte s baktériami, ktoré môžete skutočne opticky vidieť pod mikroskopom, ktoré skutočne
existujú, nemôžeme v kontrolovanom experimente vyvolať infekciu, ak tieto baktérie vezmeme izolovane.
Príklad: Ak teraz užívam salmonelu alebo iné baktérie, o ktorých sa tvrdí, že sú príčinou určitých symptómov, nemôžem
nimi infikovať alebo nakaziť zdravú živú bytosť. To nefunguje.
Iba v prípade, že živý organizmus je už chorý alebo má príznaky, pozorujeme, že sa baktérie súčasne
lokálne množia, t. j. takpovediac ako vedľajší účinok.
Ale aby som to prirovnal k divákovi, je to ako horiaci dom.
Keď teraz vidím horiace domy, zvyčajne alebo takmer vždy si všimnem, že sú tam aj hasiči.
Inými slovami, korelácia, sprevádzanie je veľmi, veľmi vysoké.
To však nie je dôkaz, že príčinou požiaru sú aj hasiči.
Objavujú sa len v rovnakom čase ako oheň.
Preto musíte byť veľmi, veľmi opatrní, pokiaľ ide o mikroorganizmy a baktérie, a pozorne sa na ne pozerať.
To, že sa objavia spolu s príznakom, neznamená, že sú príčinou.
Pretože, ako som práve povedal, ak ich izolujem, baktérie, a dám ich zdravému človeku, ktorý nie je chorý, nič sa nestane.
A to je vlastne vyvrátenie skutočnosti, že existujú infekcie alebo nákazy prostredníctvom mikroorganizmov, ako sú baktérie.
To však zahŕňa aj parazity a červy. Ani tam to nefunguje.
Takže nikdy nemôžete takto nakaziť zdravých ľudí. Nefunguje to.
Áno, ale vráťme sa k tejto situácii v triede.
Nie všetky deti jedia rovnakú stravu. Nemajú úplne rovnaké životné podmienky.
Ako je teda možné, že sa u všetkých objavujú rovnaké príznaky?
Takže ak povieme, že máme podobné príznaky v triede:
Po prvé, netýka sa to vždy všetkých detí, ale len niektorých.
Musíme hľadať spoločnú reč. Všetky deti sú v jednej miestnosti.
Všetky majú rovnaké vyučovacie jednotky.
Všetky sú vystavené rovnakým klimatickým podmienkam.
V tejto miestnosti sú všetci vystavení rovnakým podmienkam prostredia.
A to by mohlo byť dosť premenných alebo argumentov, ktoré by sa samozrejme museli otestovať v riadnom experimente.
To by bol druhý krok. Ale hypotéz máme neúrekom. Presne tak.
Ale ak hovoríte, že existencia týchto vírusov spôsobujúcich choroby nebola dokázaná a že veda v podstate
nevie, čo robí a čo hľadá, nakoľko sú užitočné preventívne opatrenia, ako napríklad očkovanie?
Áno, mohli by byť užitočné aj bez detekcie vírusov, ak by v rozumnom experimente ukázali výhodu.
Takže bez ohľadu na to, či vírusy existujú alebo nie, očkovanie by mohlo fungovať.
A to sa nedeje, ak teraz experimentujete s očkovaním.
Po prvé, prevažná väčšina štúdií o očkovaní sa neriadi vedeckými pravidlami.
To znamená, že máme minimálne dve skupiny.
Jeden dostane vakcínu, druhý vhodné placebo.
A potom sa skúma čisto klinický obraz.
Tak to bolo napríklad v prípade vakcín proti koronavírusu.
Uistili sa, že majú aj placebo skupinu.
Potom dostala kuchynskú soľ, ktorá sama o sebe nie je vhodným placebom.
Pretože placebo v primeranej negatívnej kontrole by sa malo v skutočnosti líšiť od účinnej látky len v jednej
premennej, takže sa môžete pozrieť len na túto premennú.
V tomto prípade je to táto vírusová zložka.
Fyziologický roztok sa od skutočnej vakcíny líši v stovkách premenných.
Ale to je už iná téma.
Čo bolo vykonané v rámci týchto korónových štúdií pre korónové vakcíny? Napríklad BioNTech-Pfizer?
Ľudia boli potom jednoducho testovaní pomocou PCR testov.
Ak si však prečítate štúdiu malým písmom, v oboch skupinách bol rovnaký počet chorých.
Tieto štúdie sa nazývajú "podozrivé prípady Covid-19".
Inými slovami, chorých bolo približne rovnako.
Na samotnej klinike to nebolo možné rozlíšiť.
Inými slovami, očkovanie nemalo žiadny klinický účinok. Líšil sa len PCR test.
A kritizujeme tu aj vakcíny.
Ich účinnosť proti chorobám nie je vedecky dokázaná. A aby toho nebolo málo:
Ak sa pozriete na osýpky a čierny kašeľ alebo iné ochorenia, ktoré sa spájajú s očkovaním, kde sa v konvenčnej medicíne tvrdí,
že očkovanie tieto ochorenia vykorenilo, tak v skutočnosti môžete vidieť, že už dávno pred zavedením akéhokoľvek očkovania
do štatistík sa priebeh ochorenia znižoval, a to enormne.
V niektorých prípadoch až o 95 %, ako v prípade osýpok, klesol výskyt osýpok v Nemecku pred zavedením očkovania.
To znamená, že choroba v skutočnosti už v čase zavedenia očkovania vymizla.
To znamená, že ani z týchto údajov nemožno odvodiť žiadne účinky.
Preto kritizujeme vakcíny rovnako ako virológiu.
A mimochodom, väčšina ostatných liekov sa tiež považuje za neúčinné a zbytočné.
Ale to znie ako podvod.
Sú podľa vás všetci virológovia a lekárski výskumníci podvodníci a zlí ľudia?
Nie, vôbec nie. Vždy musíme zahrnúť ľudskú zložku.
Pretože títo ľudia zasvätili celý svoj život tejto téme, tomuto výskumu.
Sú zaujatí, ako by ste povedali po anglicky, alebo predpojatí, majú skreslený pohľad, nedokážu otvorene
myslieť a často od toho závisí celá ich existencia.
Inými slovami, majú rodiny, deti a podobne a nemusia si dovoliť byť kritickí.
Vždy to musíte brať do úvahy, to z ľudí automaticky nerobí zlých ľudí.
Mnohých virológov možno obviniť z nevedomosti.
Pretože neustále odmietajú naše ponuky na dialóg.
Niekedy dostávame odpovede na písomné otázky, ale nie vždy, a je veľmi, veľmi ťažké začať objektívnu diskusiu, vedeckú diskusiu.
Takže im to môžete vyčítať, ale v podstate by som nepovedal, že všetci lekári alebo všetci
virológovia a tak ďalej to vždy robia zámerne.
Je to len určitá sebaobrana, určitá neznalosť témy.
Teraz však zástancovia vírusovej teórie tvrdia, že až zavedením hygieny, napr. Ignácom Semmelweisom v
gynekológii a Robertom Kochom prostredníctvom teórie zárodkov, začali infekčné choroby v prvom rade klesať.
Neriskujete, že svojimi výrokmi tieto úspechy zrušíte?
Vždy musíte rozlišovať. Opatrenia, ako je zlepšenie hygieny, môžu mať určite vplyv, napríklad len preto, že
do rany alebo do tela vpustím menej cudzieho materiálu.
Samozrejme, telo reaguje na cudziu špinu, povedzme, zápalom.
Je to úplne jasné a správne.
To však nemusí mať nič spoločné s vírusmi.
Vo virológii je tvrdenie celkom jasné: existujú malé častice, ktoré vyvolávajú ochorenia, ktoré sú príčinou.
A musím to vedecky dokázať. Nemôžem to nechať len tak.
Hygienické podmienky sa určite zlepšili. Má to však aj vážne obmedzenia.
Napríklad v období koronavírusov sa uskutočnilo veľa štúdií alebo v prípade chrípky, kde sa skúmali dve skupiny.
Jedna z nich uplatňovala hygienické podmienky, druhá nie.
Alebo jeden používal masky a druhý nie.
A vo všetkých týchto takzvaných zlatých štandardných RCT štúdiách, kde máte tieto dve skupiny a líši sa len jedna premenná, zistíte,
že ani hygienické opatrenia, ani masky nemali žiadny účinok.
V oboch skupinách bol vždy rovnaký počet chorých, symptomatických pacientov.
Takže nebol zistený žiadny štatisticky významný rozdiel. A to tiež vyvracia túto hypotézu.
Napriek tomu je hygiena pri otvorených ranách, ako som práve povedal, rozumná.
Pretože telo je jednoducho najzdravšie, keď sa v tkanive nenachádzajú žiadne cudzie látky. To je úplne jasné.
A potom, v minulosti sa vyskytli aj veľké pokusy o infekciu.
Takže medzi svetovými vojnami, počas svetových vojen.
Nevyšlo z toho niečo, čo viedlo k záveru, že okrem baktérií existujú aj iné mechanizmy spôsobujúce
choroby, ktoré možno vysledovať až k týmto časticiam?
Takže v skutočnosti existuje pomerne veľa pokusov o nákazu, ktoré sa uskutočnili v minulosti.
V čase španielskej chrípky, ale aj neskôr pri osýpkach a mnohých ďalších, chrípke a iných chorobách.
A na začiatku som spomenul, že vždy zlyhajú.
Takže nikdy nemôžete dokázať, že môžete ľudí infikovať kontrolovaným spôsobom. Nikdy to nefunguje.
A najneskôr vtedy by ste mali začať uvažovať a myslieť si, že niečo nie je v poriadku.
Samozrejme, lekári alebo pracovníci štúdie v týchto štúdiách boli vždy znepokojení. Hej, ako je to možné?
My sa tu pokúšame experimentálne používať najinfekčnejšie choroby a nikdy to nefunguje. Ako je to možné?
Potom, samozrejme, zaznievajú argumenty typu: "Áno, možno vírusy neboli dostatočne koncentrované
alebo možno boli tieto testované subjekty imúnne."
To všetko sú bezpochyby dobré hypotézy.
Faktom však je, že sa nám nikdy nepodarilo dokázať infekciu v experimente.
A najprv to musíte nechať vstrebať, najprv to musíte stráviť a najprv si to musíte uvedomiť.
A to vyvracia tvrdenie, že tu vôbec máme nákazu a že funguje prostredníctvom týchto častíc.
Môžete to vidieť aj v týchto štúdiách masiek.
Ak by sa napríklad skutočne nosili masky FFP2 alebo ak by existovali vírusy, potom by to muselo mať nejaký účinok.
Alebo hygienické masky by mali vykazovať účinok, ale nevykazujú.
To znamená, že vždy, vždy máme k dispozícii vyvrátenia virológie vo viacerých dimenziách, v rôznych experimentoch.
Samozrejme, teraz sa môžete pokúsiť udržať ho pri živote všetkými silami a prostriedkami, čo sa aj robí, pretože
na ňom závisí veľa, veľa priemyslu, veľa hospodárskeho obratu, peňazí a tak ďalej a tak ďalej.
Viete si predstaviť, že ak by sa začala rúcať, nastalo by obrovské zemetrasenie, a tomu sa prirodzene chcete vyhnúť.
A my jednoducho chceme vedecky a objektívne poukázať na to, že pri pohľade na vedu existujú obrovské problémy,
obrovské rozpory, ktoré ako vedec nemôžete akceptovať.
Ako kritický vedec to nemôžete akceptovať.
Inými slovami, zdroje sú také, že táto teória nie je v skutočnosti prijateľná. Čítali ste tieto zdroje vy sami?
Presne tak, v Next Level, ako som práve povedal, sme si dopisovali s mnohými inštitúciami, viac ako 200, s virológmi.
Uskutočnili sme rozhovory, obrátili sme sa na Inštitút Roberta Kocha a všetky ostatné inštitúcie
na svete, ktoré majú v tejto oblasti čo povedať.
A všetci potvrdzujú, že neexistujú žiadne negatívne kontroly so zdravými vzorkami, že pri sekvenovaní genómu
vôbec neexistujú žiadne negatívne kontroly. Takže vôbec neexistujú žiadne negatívne kontroly.
Napríklad to, že pokusy s infekciou sa nevykonávajú z etických dôvodov, sú také falošné argumenty na obranu samých seba.
Mohli by ste to robiť aj so zvieratami, ako sa to neustále robí s vakcínami a inými liekmi, ale
je zvláštne, že argument je tu založený na etike.
Takže sa jednoducho snažíte chrániť pred týmito rozpormi a pozorný divák alebo dokonca vedecky zmýšľajúci človek
si rýchlo uvedomí, že vo vedeckých dôkazoch a tiež v tomto vzťahu príčiny a následku sú obrovské problémy.
A vráťme sa k týmto obrázkom, k týmto štruktúram.
Existuje skvelá práca z Inštitútu Maxa Plancka pre dejiny vedy od Karlheinza Lüdtkeho.
Skúmal rané dejiny virológie a dospel k záveru, že tieto obrazy predstavujú obrovský problém, pretože nie sú optickými obrazmi
z mikroskopu, ako ich poznáme, ale vlastne vôbec nie sú obrazmi.
Tu pracujeme s elektrónovým mikroskopom.
Vzorky, ktoré sa umiestnia do tohto elektrónového mikroskopu vo vákuovej komore, sa musia dôkladne ošetriť.
Musia sa napríklad pokryť kovom v pare, aby bol prúd vôbec vodivý, a potom sa musia zmraziť alebo
upevniť medzi dve sklenené dosky epoxidovou živicou.
To je obrovské množstvo vplyvov na toto tkanivo, ktoré ho tiež zaťažuje a môže viesť k zmenám.
Karlheinz Lüdtke z Inštitútu Maxa Plancka tiež zistil, že existujú obrovské problémy s artefaktmi - tak ich nazývame vo vede.
Artefakty sú výsledky alebo štruktúry, ktoré vznikajú len v dôsledku experimentálnych okolností.
A to nie sú obrazy, sú to elektrické prúdy konvertované v počítači, ktoré sa potom matematicky transformujú na obraz.
A to je ďalší problém. Inými slovami, v najlepšom prípade máme do činenia s nepriamymi dôkazmi, ale nikdy nie s priamymi.
Priamymi dôkazmi by boli: Mám chorého človeka, mám zdravého človeka, spojím ich, on nakazí toho druhého, ten ochorie.
Od chorého odoberiem sliny alebo hlien, dám ho zdravému človeku a ten ochorie.
To by bol priamy dôkaz. To sa vo virológii nikdy nestáva.
Ak to urobíte, nebude to fungovať. A to je hlavná kritika celého problému.
Takže zhrňme výsledok.
Veda a výskum by si mali zachovať otvorenú diskusiu.
Mohlo by sa totiž stať, že sedíme na základných chybách, možno nielen vo virológii, ale aj v iných predmetoch.
A to by, ako ste zdôraznili, porušovalo základy vedy. Áno, v konečnom dôsledku by to viedlo k absurdite.
A to by bola samozrejme situácia, do ktorej sa nechceme dostať, keď sa jednoducho vrátime do
temných čias, kde sa nedá nič presvedčivo dokázať.
Pán Haberland, ďakujem vám za tento rozhovor.
Teším sa na to, čo povedia diváci.
Kla.TV prináša necenzurované nesúhlasné hlasy, aby sme mohli vnímať, aká je realita. Ďakujeme veľmi pekne.
Áno, ďakujem za túto príležitosť. Myslím si, že je to nesmierne dôležité.
Mnohí diváci už o tejto téme určite počuli, ale väčšina určite nie.
A ako som už povedal, je neuveriteľne ťažké hovoriť o tejto téme na verejnosti.
Ak chcete hovoriť o tejto téme, všade dostanete len odmietnutie.
Dalo by sa teda povedať, že sa snažia tieto informácie potlačiť.
A pozývam divákov, aby si pozreli všetky moje vyhlásenia na našej webovej stránke wissen-neu-gedacht.de.
Máme mnoho publikácií so všetkou korešpondenciou, so všetkými zverejnenými zdrojmi,
vrátane mnohých súdnych konaní v tejto oblasti.
A áno, máme aj aplikáciu Nexiqa , kde môžete pomocou metódy ChatGPT "otázky a odpovede" preskúmať všetky tieto témy, prečítať
si všetky tieto virologické publikácie takpovediac s pomocou.
Ako presne spoznám v publikácii, že sa nezohľadnila alebo porušila veda, alebo v korešpondencii s virológmi a podobne?
Získate tak veľa informácií.
Veľmi dobre, potom je na divákovi, aby si sám overil fakty a položil vám otázky. Ďakujem veľmi pekne.
Ďakujem aj vám.