Idag har vi en man som gäst som skakar om grunderna för den medicinska vetenskapen.
Någon som hävdar att det inte finns några virus. Eller åtminstone inga användbara bevis.
En notorisk besserwisser? En galen esoteriker eller till och med en radikal revisionist? Vi får se.
Följande teser är formulerade på webbplatsen för hans Next Level-plattform:
"Vi går den väg som innebär modigt ifrågasättande och omprövning.
Vi analyserar virologiska och medicinska ämnen med ett nytt perspektiv, identifierar motsägelser och ställer krav på äkthet.
Våra påståenden bygger på verifierbara källor och utgör en solid grund för en konstruktiv diskussion.
Vi förblir öppna för innovativa perspektiv och främjar kontinuerlig självgranskning
av vetenskapen." Ett ädelt förhållningssätt!
Låt oss välkomna Next Level:s presstalesman Marvin Haberland till Kla.TV:s studio. Varmt välkommen!
Hej och tack för inbjudan.
Ja, det vill jag gärna! Det låter å ena sidan väldigt spännande.
Herr Haberland! Detta självutnämnande är ädelt och användbart, men å andra sidan uppstår frågan: är
det verkligen nödvändigt när det gäller virusfrågan?
Har inte virusfrågan klargjorts i över ett sekel och oemotsägligt bevisats av otaliga forskningsrapporter?
Varför vrida tillbaka klockan, så att säga, som om det inte fanns någon forskning om ljudvirus?
Ja, det är en bra fråga. Om vi tillämpar de kriterier som ni formulerade eller läste upp i början på
alla ämnen, så får vi inte göra något undantag där.
Och om vi tillämpar detta på virologin och granskar virologernas publikationer, granskar deras arbete och även kontrollerar att de
resultat som kommer från virologin, såsom läkemedel, vaccinationer eller rekommendationer, är
vetenskapligt giltiga, då uppstår dramatiska problem som har att göra med den vetenskapliga metoden.
Och det är vad vi ska prata om idag.
Ja, men virus har utan tvekan hittats och presenterats för oss i medierna och i specialiserade publikationer.
Jag har tagit med några bilder på bluetongue-virus, HIV-virus, smittkoppsvirus och coronavirus.
Vad sägs om dessa banbrytande prestationer?
Beviset finns här i svart på vitt.
Så om man börjar med hypotesen att till exempel två personer kan smitta varandra, då måste jag göra ett
experiment som stöder eller bekräftar min hypotes.
Och inom virologin är påståendet att små partiklar hoppar från A till B via till exempel luften,
och att dessa små partiklar sedan smittar någon.
Med andra ord måste jag bevisa hela kedjan av orsak och verkan för att kunna bekräfta hypotesen.
Dessa bilder här är dock inte resultatet av ett sådant test eller ett sådant experiment, utan de bilder som ni har visat här är
resultatet av virologers experiment i laboratoriet - inte in vivo, på människor, utan i cellkulturer i laboratoriet -
genom att ta cellkulturer, vanligtvis från apor, från njurvävnad från apor, och sedan förgifta och svälta dem.
Och sedan skapas dessa bilder. Detta kallas också för den cytopatiska effekten.
Men sanningen är att om man gör om samma experiment med frisk vävnad från friska djur, eller om man inte lägger
till ett prov från sjuka djur, så får man exakt samma bilder.
Det skulle vara det så kallade kontrollexperimentet inom vetenskapen eller negativ kontroll.
Detta borde faktiskt utesluta möjligheten att uppställningen, den experimentella uppställningen i mitt
laboratorium, inte i sig själv ger detta resultat här.
Detta innebär att om jag gör ett experiment nu och tar friska prover får jag exakt samma bilder.
Men virologer gör aldrig det. De gör alltid bara ett test, fotograferar sedan bilderna och hävdar att de är patogener.
De har dock inte visat, för det första, att detta bara sker specifikt hos sjuka människor och, för det
andra, att dessa strukturer faktiskt utlöser sjukdomen.
I nästa steg är nämligen en bild i sig inte ett bevis för att partikeln eller strukturen orsakar sjukdomen.
Jag kan visa ett trasigt hus och säga att skadorna orsakades av en jordbävning, men bilden i sig kan inte bevisa det.
Det kan också ha varit en annan orsak som orsakade skadan.
Detta innebär att jag, efter att ha fotograferat och visat denna bild, måste isolera dessa strukturer.
Och sedan ge det till djur eller människor i ett nästa experiment och sedan visa det:
Aha, de blir sjuka just nu med samma symtom när jag ger dem dessa strukturer.
Virologerna gör aldrig det heller.
Arbetet utförs därför uteslutande i laboratoriet.
Cellkulturer förgiftas, svälts med antibiotika och så vidare, och då uppstår dessa effekter, som kallas cytopatiska effekter.
Som sagt, de utvecklas på exakt samma sätt och går inte att skilja åt, inte ens i frisk vävnad.
Och det finns många, många virologiska studier, virologiska publikationer, särskilt under den moderna virologins tidiga
period, 1940- och 1950-talen, och därefter har det också publicerats otaliga gånger, att denna
effekt också uppstår när frisk vävnad används.
Och virologerna har konsekvent undvikit att kontrollera dessa experiment med frisk vävnad sedan 1980- och 1990-talen.
Det gör jag inte längre. Istället har jag fört många korrespondenser.
För detta ändamål har jag lämnat in många förfrågningar enligt (the) Freedom of Information Act
eller (the) så kallade Freedom of Information Acts.
Över hela världen, internationellt, Robert Koch Institute, Public Health Service England, i Italien, CDC i Amerika,
Pasteur Institute i Frankrike, University of Melbourne i Australien, Doherty Institute och så vidare och så vidare.
För alla typer av virus, mässling, SARS-CoV-2, HIV. Och budskapet är alltid detsamma:
"Nej, vi gör inga kontrollexperiment, negativa kontroller med friskt material." Det är kategoriskt inte gjort.
Men om de är medvetna om denna skillnad, vad är då deras förklaring? Så varför gör de inte det?
Säger de: "Ja, det löste vi på 1940-talet, det behöver vi inte längre."?
Så svaren varierar. Ibland hör man svaret att det inte finns någon kapacitet att utföra dessa experiment.
Att du fokuserar fullt och helt på de positiva experimenten.
Detta var till exempel Australiens svar på SARS-CoV-2.
I andra fall, som nu med mul- och klövsjukan från Friedrich Loeffler-institutet, fick vi veta att detta inte var
nödvändigt eftersom andra metoder, indirekta metoder, redan hade använts för att bevisa att ett virus fanns i provet.
Och jag ska bara säga att det här är vanliga ursäkter som du ofta hör.
Men de är inte vetenskapligt tillfredsställande och de bryter också mot den vetenskapliga metoden, som också
är obligatorisk för alla virologer och institutioner enligt § 1 i den tyska smittskyddslagen.
Den säger att alla måste arbeta enligt den senaste tekniken.
Och den tyska forskningsstiftelsen i Tyskland definierar för alla forskare vad reglerna för vetenskapligt arbete faktiskt är.
Och det står tydligt att vi måste utföra negativa kontroller eller att vi måste kontrollera våra metoder, att
vi måste dokumentera allt så att alla kan förstå det.
Och detta bryts helt enkelt fullständigt inom virologin.
Och om man gör kontroller, till exempel, vi har också publicerat detta själva, vi har publicerat kontrollexperiment där material,
friskt material, blandas med exakt samma antibiotika som virologerna använder, med exakt samma svältmetoder som
virologerna använder, då uppstår exakt dessa effekter.
Och detta har naturligtvis publicerats flera gånger tidigare av virologerna själva, men som sagt, vi talar om perioden
från 1940-talet till 1960- och 1970-talen, men sedan 1980- och 1990-talen har detta helt enkelt inte längre gjorts.
Vi pratar alltid om virus. Varför finns det antibiotika i de här cellkulturerna? Vad gör de där?
Ja, det är också en mycket, mycket viktig och bra fråga.
Virologer använder antibiotika i dessa cellodlingsexperiment i laboratoriet eftersom de vill desinficera cellodlingen.
Du vill förhindra att bakterier eller andra mikroorganismer påverkar försöket.
De vill bara ha virus, som är praktiskt taget icke-levande, de är inte levande varelser, de
vill bara att dessa virus ska ha sin effekt.
Och de vill i princip utplåna och utrota alla andra mikroorganismer.
Virologerna förbiser dock ofta att antibiotikan i sig redan är en stor stressfaktor för vävnaden, för denna cellkultur.
Och tillsats av antibiotika, vanligtvis används också två, penicillin och streptomycin i kombination, som ensamt leder till
att cellkulturen stressas och sedan denna effekt, den cytopatiska effekten, där cellkulturen löses
upp och sedan säljs till oss som en slags virusbild.
Det finns också tydliga uttalanden från virologer i korrespondens, inklusive från
institutioner som Friedrich Loeffler-institutet:
Detta är välkänt. Virologer vet att antibiotika är problematiskt för vävnaden och kan orsaka denna cytopatiska effekt.
Och det är därför man vetenskapligt sett är tvungen att ha med sig en kontroll, där man också tillsätter
antibiotika till ett friskt prov, och det görs heller aldrig.
Detta innebär att även med modernare metoder och bättre svepelektronmikroskop kan samma
effekter ses hos friska och sjuka människor.
Ja.
Det är ingen skillnad?
Det finns ingen skillnad, det går inte att skilja.
Det finns en annan punkt som den tyska forskningsstiftelsen kräver som aldrig tillämpas inom virologin, och det är blindning.
Det skulle faktiskt vara viktigt för virologerna i laboratoriet att inte veta vilket prov som var infekterat och vilket
som kom från en frisk källa, till exempel, så att de inte har en fördom mot engelska eller en förutfattad mening.
Detta har inte heller genomförts någon gång inom hela virologin.
Med andra ord har vi faktiskt flera brott mot den vetenskapliga metoden.
Avsaknad av kontrollexperiment, avsaknad av fullständig dokumentation och avsaknad av blindning och allt
detta kränks ständigt - även av Robert Koch Institute.
Och som jag sa, det är inte bara en kritik av den vetenskapliga metoden, utan vi vet att när man gör
dessa kontrollexperiment, så blir resultatet detsamma.
Detta är helt enkelt den direkta motbevisningen och förfalskningen av virologi - åtminstone av denna effekt.
Vi har nu talat om dessa bilder här, om cellodlingsexperimenten.
Virologerna genomför sedan ett andra steg, nämligen sekvensering av genomet, som vissa tittare kanske har hört.
Syftet är att ta reda på genomet eller den genetiska informationen hos ett virus.
Allt detta görs med en datormodell, så att säga.
Detta är en ren simulering på datorn med hjälp av mjukvaruprogram.
Det har inget att göra med verklig sekvensering och inga kontroller görs här heller.
Och man skulle också vara tvungen att sekvensera den friska cellkulturen, som ger just dessa effekter.
Och hör och häpna, när man gör detta hittar man samma genom, samma virus i den friska cellkulturen.
Det innebär att jag kan beräkna alla virus från den friska cellkulturen som jag har förgiftat med antibiotika och svältfödd.
Jag kan också hitta HIV där med hjälp av datorprogrammet.
Jag kan också hitta SARS-CoV-2 där, varianterna av SARS-CoV2.
Och jag kan förenkla allt ännu mer genom att utsätta denna cellkultur för vissa ytterligare steg, till exempel i en
PCR, där jag sedan amplifierar denna cellkultur, så att säga.
Med andra ord ökar jag helt enkelt materialet.
Det gör det ännu lättare för datorprogrammet att hitta och beräkna virusen, så att säga.
Och vi kritiserar allt detta eftersom vi ser att om man kontrollerar det på ett förnuftigt sätt, som
det borde vara vetenskapligt, så falsifierar och motbevisar vi virologernas uttalanden.
Och - allt detta lät ganska komplicerat, du kanske måste lyssna på det en eller två gånger - men nu kommer den enklaste och
viktigaste punkten, som borde vara helt logisk för alla tittare.
Oavsett de här bilderna som vi alltid får se, oavsett cellodlingsexperimenten och
genomsekvenseringen på datorn - helt oberoende av dem:
Alla smittoexperiment som någonsin har genomförts i historien, det vill säga att föra samman friska och sjuka människor, oavsett
om det är djur eller människor, har misslyckats. Alltihopa!
Det betyder att när jag försöker föra samman sjuka och friska människor i ett kontrollerat
experiment för att bevisa smittan, så fungerar det aldrig!
Och det är ytterligare en direkt motbevisning av virologin.
Ja, kanske indirekt. Men man kan inte säga att det inte finns några virus som utlöser sjukdomar när man ser dessa infektioner.
Jag menar, man ser det i klassrummet.
Sedan är ett barn sjukt, nästa barn är sjukt, lärarna är sjuka, halva klassen är tom.
Vi har precis haft det igen. Hur är det meningen att det ska hända?
Om det visar sig att det inte finns några bakterier inblandade, utan dessa ospecifika symtom som
man ofta måste hantera, men som alltid återkommer.
Det är en typisk klinik som dyker upp. Hur förklarar du det?
Ja, när vi observerar dessa saker uppstår vetenskapliga hypoteser.
Till exempel att det nu finns partiklar eller virus som hoppar över.
Det är en superbra hypotes. Men när man testar den, fungerar den inte.
Så vi behöver fler idéer, fler hypoteser.
Naturligtvis har vi också lagt ner mycket tankearbete på detta.
Om det inte är virusen, vad kan det då vara? Eller bakterierna?
I samband med vetenskapliga studier stöter vi tydligt på frågor som näringslära,
miljöpåverkan, gifter och exponering för yttre påverkan.
Naturligtvis kan man också tänka sig strålningskällor, psykologiska orsaker och stress.
Detta är alla orsaker som också kan verifieras mycket väl experimentellt, till exempel i vilket experiment som helst.
Jag kan framkalla symtom enbart genom näring. Jag kan framkalla tumörer via toxiner.
Jag kan framkalla tumörer med hjälp av strålningsexperiment.
Jag kan slå på och av symtom med en knapptryckning med hjälp av dessa variabler.
Med andra ord vet vi faktiskt redan ganska mycket om många symtom, hur vi kan framkalla dem i
experiment och vad som är orsakssamband med dem, så att säga.
Inte om alla, men om väldigt många. Det är därför vi säger att det är mer meningsfullt att fortsätta forska inom detta område och
att bedriva öppen forskning i stället för att hela tiden fokusera på detta ämne, som är helt motbevisat från början till slut.
Detta blockerar också ytterligare insikter, ytterligare forskning, ytterligare kunskap.
Detta är en annan sak som vi starkt kritiserar, att det i hög grad begränsar
kunskapshorisonten till ett ämne som har motbevisats.
Förstår jag det rätt? Varken virus eller bakterier är ansvariga för infektionen?
Det stämmer. Vetenskapligt sett, om du gör dessa experiment med virus eller med vad du hävdar
är virus där inne, kan du inte bevisa smitta där.
Men om man gör detta med bakterier som man faktiskt kan se optiskt i mikroskopet, som faktiskt existerar,
kan vi inte framkalla en infektion i ett kontrollerat experiment om vi tar dessa bakterier isolerade.
Exempel: Om jag nu tar salmonella eller andra bakterier som påstås vara orsaken till vissa symtom, så kan jag inte smitta eller
infektera en frisk levande varelse med dem. Det fungerar inte.
Det är bara när en levande organism redan är sjuk eller uppvisar symtom som man ser att bakterierna
samtidigt förökar sig lokalt, så att säga som en bieffekt.
Men för att göra en analogi för tittaren är det som ett hus som brinner.
När jag nu ser hus som brinner brukar jag, eller nästan alltid, se att det också finns brandmän där.
Med andra ord, korrelationen, ackompanjemanget är mycket, mycket högt.
Men det är inget bevis för att brandmännen också är orsaken till branden.
De uppträder bara samtidigt som elden.
Så man måste vara mycket, mycket försiktig med mikroorganismer och bakterier och titta noga på dem.
Bara för att de uppträder i samband med ett symptom betyder det inte att de är orsaken.
För, som jag just sade, om jag isolerar bakterierna och ger dem till en frisk person som inte är sjuk kommer ingenting att hända.
Och det är faktiskt motbevisningen av att det överhuvudtaget finns några infektioner
eller smittor via mikroorganismer som bakterier.
Men det inkluderar också parasiter och maskar. Det fungerar inte där heller.
Så du kan aldrig infektera friska människor på det sättet. Det fungerar inte.
Ja, men för att återgå till den här situationen i klassen.
Alla barn äter inte samma mat. De har inte exakt samma levnadsförhållanden.
Hur kan det då komma sig att de alla utvecklar samma symtom?
Så om vi säger att vi har liknande symptom i en klass:
För det första drabbar det inte alltid alla barn, utan bara ett fåtal.
Och vi måste hitta en gemensam grund. Barnen är alla i samma rum.
De har alla samma undervisningsenheter.
De utsätts alla för samma klimatförhållanden.
De utsätts alla för samma miljöförhållanden i det här rummet.
Och det skulle kunna vara tillräckligt många variabler eller argument, som
naturligtvis måste testas i ett ordentligt experiment.
Det skulle vara det andra steget. Men vi har ingen brist på hypoteser. Ja, precis.
Men om man säger att förekomsten av dessa sjukdomsframkallande virus inte har bevisats och att vetenskapen i princip
inte vet vad den gör eller vad den letar efter, hur användbara är då förebyggande åtgärder som vaccinationer?
Ja, de skulle kunna vara användbara även utan upptäckt av virus, om de skulle visa sig vara en fördel i ett rimligt experiment.
Så oavsett om det finns virus eller inte kan vaccinationen fortfarande fungera.
Och det gör det inte om du experimenterar med vaccinationer nu.
För det första följer de allra flesta vaccinationsstudier inte vetenskapliga regler.
Detta innebär att vi har minst två grupper.
Den ena får vaccinet, den andra får en lämplig placebo.
Och sedan undersöks den rent kliniska bilden.
Så var fallet med coronaviruset, till exempel med coronavirusvaccinerna.
De såg till att ha en placebogrupp också.
Därefter fick hon bordssalt, vilket i sig inte är en lämplig placebo.
För en placebo i en rimlig negativ kontroll bör faktiskt bara skilja sig från den aktiva substansen i en enda
variabel, så att du bara kan titta på denna variabel.
I det här fallet skulle det vara den här virala komponenten.
En saltlösning skiljer sig från det faktiska vaccinet i hundratals variabler.
Men det är ett annat ämne.
Vad har gjorts i dessa koronastudier för koronavaccinerna? Till exempel BioNTech-Pfizer?
Personerna testades sedan helt enkelt med PCR-tester.
Men om man läser det finstilta i studien var det samma antal personer som var sjuka i båda grupperna.
I dessa studier kallas dessa för "misstänkta covid-19-fall".
Med andra ord fanns det ungefär lika många sjuka människor.
Det var inte möjligt att göra någon åtskillnad i den faktiska kliniken.
Med andra ord hade vaccinationen ingen klinisk effekt alls. Endast PCR-testet skilde sig åt.
Och vi kritiserar också vacciner här.
Det är inte vetenskapligt bevisat att de är effektiva mot sjukdomar. Och till råga på allt, så att säga:
Om man tittar på mässling och kikhosta eller andra sjukdomar som förknippas med vaccinationer, där det inom den konventionella
medicinen hävdas att vaccinationer har utrotat sjukdomarna, så kan man faktiskt se att långt innan någon
vaccination infördes i statistiken så var sjukdomsförloppet redan på väg nedåt, och det enormt mycket.
I vissa fall upp till 95 procent, som i fallet med mässling, där förekomsten av mässling
minskade i Tyskland innan vaccination infördes.
Det innebär att sjukdomen faktiskt redan var borta när vaccinationen infördes.
Detta innebär att inga effekter kan härledas från dessa data heller.
Det är därför vi kritiserar vacciner lika mycket som vi kritiserar virologi.
Och förresten, de flesta andra mediciner anses också vara ineffektiva och onödiga.
Men det låter ganska mycket som bedrägeri.
Är alla virologer och medicinska forskare bedragare och dåliga människor, enligt din åsikt?
Nej, inte alls. Vi måste alltid inkludera den mänskliga komponenten.
För att de här människorna har ägnat hela sina liv åt det här ämnet, åt den här forskningen.
De är partiska, som man skulle säga på engelska, eller prejudiced, har en förvrängd bild, kan inte
tänka öppet och ofta hänger hela deras existens på det.
De har med andra ord familj, barn och så vidare och kanske inte har råd att vara kritiska.
Man måste alltid ta hänsyn till det, det gör inte automatiskt människor till skurkar.
Många virologer kan beskyllas för att vara okunniga.
För att de konsekvent avvisar våra erbjudanden om dialog.
Ibland får vi svar på skriftliga förfrågningar, men inte alltid, och det är mycket, mycket svårt att
inleda en objektiv debatt, en vetenskaplig debatt.
Så man kan klandra dem för det, men i grund och botten skulle jag inte säga att alla läkare eller alla
virologer och så vidare alltid gör det med avsikt.
Det är bara ett visst självskydd, en viss okunnighet om ämnet.
Nu menar dock förespråkarna för virusteorin att det var först i och med införandet av hygien, t.ex. av Ignaz Semmelweis
inom gynekologin och Robert Koch genom bakterieteorin, som infektionssjukdomarna överhuvudtaget började minska.
Riskerar du inte att dina uttalanden upphäver dessa prestationer?
Man måste alltid göra skillnad. Åtgärder som förbättrad hygien kan säkert ha en effekt, till exempel helt enkelt för att jag
släpper in mindre främmande material i såret eller i kroppen.
Naturligtvis reagerar kroppen på främmande smuts, låt oss bara säga, med inflammation.
Det är helt klart och det är rätt sak att göra.
Men det behöver inte nödvändigtvis ha något att göra med virus.
Inom virologin är förklaringen helt klar: det finns små partiklar som utlöser sjukdomar, som är orsaken.
Och jag måste bevisa det vetenskapligt. Jag kan inte bara låta det vara så.
Det finns förvisso förbättrade förhållanden när det gäller hygien. Men detta har också allvarliga begränsningar.
Till exempel genomfördes många studier under coronavirusperioden, eller när det gäller influensa, där två grupper studerades.
Den ena tillämpade hygienkrav, den andra inte.
Eller så använde den ena masker och den andra inte.
Och i alla dessa så kallade gold standard RCT-studier, där man har dessa två grupper och bara en variabel skiljer sig åt, finner
man att varken hygienåtgärder eller masker hade någon effekt.
Båda grupperna hade alltid lika många sjuka, symtomatiska patienter.
Så det fanns ingen statistiskt signifikant skillnad. Och det motbevisar också den här hypotesen.
Men som jag nyss nämnde är det naturligtvis bra med hygien vid öppna sår.
För kroppen är helt enkelt friskast när det inte finns några främmande ämnen i vävnaden. Det är helt klart.
Och sedan, historiskt sett, har det också funnits dessa stora försök till infektion.
Så mellan världskrigen, under världskrigen.
Kom det inte ut något av detta som ledde till slutsatsen att det finns andra sjukdomsframkallande mekanismer än
bakterier som kan spåras tillbaka till dessa partiklar?
Så det finns faktiskt ganska många försök till smittspridning som har gjorts historiskt.
Vid tiden för spanska sjukan, men också senare med mässling och många andra, influensa och andra sjukdomar.
Och jag nämnde i början att de alltid misslyckas.
Så man kan aldrig visa att man kan smitta människor på ett kontrollerat sätt. Det fungerar aldrig.
Och senast vid den tidpunkten bör du faktiskt börja fundera och tänka att något inte kan stämma.
Naturligtvis var läkarna eller studiepersonalen i dessa studier alltid oroliga. Hur kan det vara möjligt?
Vi har här, vi försöker använda de mest smittsamma sjukdomarna här experimentellt och
det fungerar aldrig. Hur kan det vara möjligt?
Sedan kommer naturligtvis argument som: "Ja, virusen kanske inte koncentrerades tillräckligt
starkt eller så var de här testpersonerna immuna."
Alla dessa hypoteser är bra, utan tvekan.
Men faktum är att vi aldrig har kunnat bevisa infektion i ett experiment.
Och man måste först låta det sjunka in, man måste först smälta det och man måste först inse det.
Och det motbevisar påståendet att vi överhuvudtaget har smitta här och att den fungerar via dessa partiklar.
Det kan man också se i dessa maskstudier.
Om FFP2-masker faktiskt användes, till exempel, eller om det fanns virus, måste det finnas en effekt.
Eller så borde hygienmaskerna visa en effekt, men det gör de inte.
Detta innebär att vi alltid, alltid har motbevisat virologin i flera dimensioner, i olika experiment.
Naturligtvis kan man nu försöka hålla det vid liv med all sin styrka och alla sina resurser, vilket är vad som görs,
eftersom det är mycket som hänger på det, mycket industri, mycket ekonomisk omsättning, pengar och så vidare och så vidare.
Du kan tänka dig att om den började rasa skulle det bli en enorm jordbävning, och det vill du naturligtvis undvika.
Och vi vill helt enkelt vetenskapligt och objektivt påpeka att det finns enorma problem, enorma motsägelser, när man tittar på
vetenskapen och att man inte kan acceptera det som vetenskapsman.
Som kritisk vetenskapsman kan man inte acceptera det.
Med andra ord är källorna sådana att denna teori egentligen inte är hållbar. Har du själv läst dessa källor?
Exakt, på Next Level, som jag just sa, har vi haft korrespondens med ett femtiotal institutioner, över 200 av dem, med virologer.
Vi har genomfört intervjuer, vi har ställt frågor till Robert Koch-institutet och alla andra institutioner i
världen som har något att rapportera på det här området.
Och alla bekräftar att det inte finns några negativa kontroller med friska prover, att det inte finns några
negativa kontroller alls vid genomsekvensering. Så det finns inga negativa kontroller alls.
Att infektionsexperimenten inte utförs av etiska skäl, till exempel, är sådana falska argument för att försvara sig själva.
Man skulle också kunna göra detta med djur, vilket görs hela tiden med vacciner och andra läkemedel,
men konstigt nog är argumentet här baserat på etik.
Så man försöker helt enkelt skydda sig från dessa motsägelser och en uppmärksam tittare eller till och med en vetenskapligt lagd
person kommer snabbt att inse att det finns enorma problem i de vetenskapliga bevisen och även i detta orsak-verkan-förhållande.
Och för att komma tillbaka till de här bilderna, till de här strukturerna.
Det finns ett stort verk från Max Planck-institutet för vetenskapshistoria av Karlheinz Lüdtke.
Han undersökte virologins tidiga historia och kom fram till att dessa bilder innebär enorma problem, eftersom de
inte är optiska bilder från ett mikroskop som vi känner dem, utan faktiskt inte är några bilder alls.
Här arbetar vi med ett elektronmikroskop.
De prover som placeras i detta elektronmikroskop, i en vakuumkammare, måste behandlas kraftigt.
De måste t.ex. ångbeläggas med metall för att strömmen överhuvudtaget ska vara ledande och sedan frysas
eller fixeras mellan två glasplattor med epoxiharts.
Det är ett enormt antal influenser på den här vävnaden här, vilket också stressar vävnaden och redan kan leda till förändringar.
Och Karlheinz Lüdtke från Max Planck-institutet har också konstaterat att det finns enorma problem med
artefakter - det är vad vi kallar dem inom vetenskapen.
Artefakter är resultat eller strukturer som endast uppkommer på grund av experimentella omständigheter.
Och det här är inte bilder, det är elektriska strömmar som omvandlas i datorn, som sedan
matematiskt omvandlas till en bild, så att säga.
Och det är ett annat problem. Med andra ord har vi i bästa fall att göra med indirekta bevis, men aldrig med direkta bevis.
Direkt bevis skulle vara: Jag har en sjuk person, jag har en frisk person, jag för dem samman,
han smittar den andra personen, han blir sjuk.
Jag tar saliv eller slem från den sjuka personen, jag ger detta slem till en frisk person och han blir sjuk.
Det skulle vara direkta bevis. Det händer aldrig inom virologin.
Om man gör det så fungerar det inte. Och det är den huvudsakliga kritiken mot hela frågan.
Så låt oss sammanfatta resultatet.
Vetenskap och forskning gör klokt i att hålla diskussionen öppen.
För det kan ju vara så att vi sitter på grundläggande fel, kanske inte bara inom virologin, utan även inom andra ämnen.
Och det skulle, som du påpekar, strida mot vetenskapens grundvalar. Ja, det skulle i slutändan leda till absurditet.
Och det skulle naturligtvis vara en situation som vi inte vill hamna i, där vi helt enkelt återgår till mörka
tider, där man inte riktigt kan bevisa saker slutgiltigt.
Herr Haberland, tack för den här intervjun.
Jag ser fram emot att få höra vad publiken har att säga.
Kla.TV ger ocensurerade avvikande röster så att vi kan uppfatta vad verkligheten är. Tack så mycket för det.
Ja, tack för den här möjligheten. Jag tycker att det är otroligt viktigt.
Många tittare kommer säkert att ha hört talas om ämnet tidigare, men de flesta kommer säkert inte att göra det.
Och som jag redan har sagt är det otroligt svårt att prata om det här ämnet offentligt.
Du får bara avslag överallt om du vill prata om det här ämnet.
Så man skulle kunna säga att de försöker undertrycka den här informationen.
Och jag uppmanar tittarna att kolla in alla mina uttalanden på vår webbplats wissen-neu-gedacht.de.
Vi har många publikationer med all korrespondens, med alla källor redovisade, inklusive
många domstolsförhandlingar inom detta område.
Och ja, vi har också en app, Nexiqa, där man kan använda ChatGPT:s "fråga och svar"-metod för att
utforska alla dessa ämnen, läsa igenom alla dessa virologiska publikationer med hjälp, så att säga.
Hur exakt ser jag i publikationen att vetenskapen har åsidosatts eller kränkts, eller i
korrespondensen med virologerna och så vidare?
Så du får mycket information där.
Mycket bra, då är det upp till tittarna att själva kontrollera fakta och ställa frågor till dig. Tack så mycket för det.
Tack detsamma.