Švýcarská neutralita je zakotvena v článku 185 federální ústavy:
"Spolková rada přijme opatření k zajištění vnější bezpečnosti, nezávislosti a neutrality Švýcarska."
Samotné federální ministerstvo obrany (DDPS) ve čtvrtém revidovaném vydání informační brožury
vysvětluje, jak je třeba tuto skutečnost interpretovat:
"Neutrální" pochází z latiny: "ne uter" - ani jedno z toho.
Mocnost je neutrální, pokud se ve válce nestaví na žádnou stranu."
DDPS si však ve stejném vydání protiřečí a poskytuje si "značný manévrovací prostor".
S neutralitou je například slučitelné přijetí hospodářských sankcí uvalených OSN nebo jinými mezinárodními aktéry - například EU.
V tomto případě se však Švýcarsko bude muset - ať už v dobrém či zlém - postavit na jednu stranu.
Učinila tak 28. února 2022, kdy přijala hospodářské sankce EU vůči Rusku.
DDPS - nebo to bylo ministerstvo zahraničních věcí FDFA? - si tohoto rozporu muselo všimnout.
Dne 3. března 2022 - bezprostředně po přijetí hospodářských sankcí proti Rusku - vydala FDFA
novou brožuru s názvem "Švýcarská neutralita".
Předchozí čtvrté přepracované vydání již není k dispozici.
V nové brožuře, která přichází ve zcela novém hávu, již nenajdete větu "Mocnost je
neutrální, pokud se neúčastní války na žádné straně".
V nové brožuře FDFA rovněž zdůvodňuje přijetí sankcí EU proti Rusku Spolkovou radou.
Rusko "masivně porušilo elementární normy mezinárodního práva".
Nová brožura z 3. března 2022 rovněž nastoluje otázku, jak může Švýcarsko "co nejlépe chránit své
zájmy a zároveň přispívat k bezpečnosti ve světě".
Jednou z možností by bylo, že by Švýcarsko "zaujalo jasný postoj ve prospěch jedné či druhé
strany ve vojenských konfliktech v zahraničí".
Neutralita Švýcarska je prověřována více než kdy jindy!
Nově zvolený spolkový radní Martin Pfister dal již na první mediální konferenci
najevo, že chce neutralitě dát flexibilní podobu.
V červnu 2024 zveřejnilo 87 vědců, diplomatů a politiků manifest, v němž vyzvali Spolkovou
radu, aby přehodnotila švýcarskou neutralitu.
S jejich definicí "neutrality zaměřené na cíl" by bylo možné ve válce zacházet jinak s agresorem a jinak s obětí.
Sankce proti agresorovi by byly povoleny, stejně jako pomoc napadené zemi.
A bylo by možné spolupracovat s vojenskými aliancemi, jako je NATO.
Aktuální příklad:
V lednu letošního roku EU schválila účast Švýcarska v programu EU a USA "Vojenská mobilita".
V budoucnu budou moci zahraniční armádní vozidla, materiál, munice a zbraně, stejně jako vojenský
personál, překračovat švýcarské území bez "velkých povolovacích procedur", tedy fakticky bez hranic.
Tak sem směřuje avizovaná "flexibilita" zvoleného spolkového rady Pfistera.
V případě útočné války by Švýcarsko mělo mít možnost postavit se na stranu napadené země a podpořit ji.
Jsou však ve válce hranice mezi agresorem a obětí skutečně vždy jasně černobílé a kdo rozhoduje o tom, kde leží hranice?
Čí měřítko se používá?
Je skutečně možné postavit se na jednu z válečných stran, aniž by se člověk cítil vinen válkou?
A může podpora války - bez ohledu na to, která strana a v jaké formě - skutečně snížit utrpení způsobené válkou?
Historie nás učí lépe.
Především je třeba říci: "První obětí každé války je pravda." To se často cituje.
Německý historik Christian Hardinghaus to ve své knize "Kriegspropaganda und Medienmanipulation"
(Válečná propaganda a mediální manipulace) shrnuje takto:
"V historii neexistuje země, která by ve válce nevyužívala propagandu.
Když jsou dvě země ve válce, obě strany vždy vedou propagandu."
Zde je několik příkladů:
Jak ukázal například dokumentární film "Když američtí prezidenti lžou", americké války - například ve Vietnamu, Kosovu,
Afghánistánu nebo Iráku - byly na jedné straně vždy agresivními válkami, ale na druhé
straně byly tyto války vždy ospravedlňovány lží.
Proč to dosud nevyústilo v jedinou sankci proti USA?
20. března 2003 zaútočila "koalice ochotných" pod vedením USA na Irák.
Zdůvodňovali to jako nutnou preventivní válku, protože Irák měl vlastnit zbraně hromadného ničení.
Žádné zbraně hromadného ničení však nalezeny nebyly a tehdejší generální tajemník OSN odsoudil válku v Iráku jako nezákonnou
- což nevedlo ani k sankcím proti USA, ani k podpoře oběti.
Od 24. března do 10. června 1999 svrhlo přibližně 200 stíhacích letounů NATO na území bývalé Jugoslávie 28
018 výbušných zařízení - včetně kazetových bomb - a 10-15 tun munice s uranovým povlakem.
NATO odůvodnilo nálety údajnou "humanitární katastrofou".
Podle několika zpráv - včetně Organizace pro bezpečnost a spolupráci v Evropě (OBSE) - však před začátkem války
nedošlo k žádné humanitární katastrofě ani etnickým čistkám.
Když už mluvíme o "humanitární katastrofě". V následujícím textu se podíváme na rusko-ukrajinskou válku.
V současné debatě o švýcarské neutralitě jde především o to, zda by se Švýcarsko mělo postavit na
stranu údajné oběti - Ukrajiny - a podpořit ji.
Je však situace skutečně tak jednoznačná - Ukrajina je obětí a Rusko agresorem - nebo může jít,
jako v každé válce, také nebo částečně o propagandu?
Švýcarský historik a mírový badatel Daniele Ganser upozornil, že válku na Ukrajině nelze
pochopit, pokud se ignoruje převrat z roku 2014.
Ganser měl na mysli protiústavní a nezákonné svržení vlády v Kyjevě 22. února 2014.
V parlamentu nebylo dosaženo potřebného počtu hlasů pro sesazení stávajícího prezidenta Viktora Janukovyče.
Předtím neznámí odstřelovači stříleli na demonstranty a policejní jednotky.
Zahynulo více než 40 osob.
Z masakru byla okamžitě obviněna současná vláda prezidenta Janukovyče a jeho policejní jednotka Berkut.
A to i přesto, že ukrajinská policie a speciální jednotky - jako například "Berkut" - nepoužily násilí, jak ukazují videozáznamy.
Podle Gansera byl tento převrat příčinou války na Ukrajině.
Východní, převážně ruskojazyčné oblasti Doněcka a Luganska však krvavý převrat v Kyjevě
neuznaly a vyhlásily nezávislé "lidové republiky".
Nová kyjevská vláda pak vyslala vojska proti východním regionům, což vedlo k občanské válce.
Útoky ukrajinských jednotek na obyvatelstvo v Donbasu dramaticky zesílily od poloviny února
2022 - tedy ještě před vpádem ruských vojsk.
Neutrální pozorovatelé OBSE napočítali od 17. února 2022 až 1400 výbuchů denně.
Uvádí se, že 100 000 civilistů bylo evakuováno do vnitrozemí nebo do Ruska.
Obyvatelé Krymského poloostrova, kteří se po převratu vrátili na Krym, byli také krutě
obtěžováni a týráni vražednými stoupenci Majdanu.
Na základě výpovědí různých svědků to bylo demonstrováno v dokumentárním filmu "Krym - cesta domů".
Podle ukrajinského ministerstva vnitra zahynulo sedm lidí z osmi autobusů, které se vrátily.
V důsledku toho začali obyvatelé Krymu vytvářet obranné jednotky a na 16. března 2014 naplánovali oficiální
hlasování o dalším připojení Krymu - v souladu s právem na sebeurčení zakotveným v mezinárodním právu.
To byl jediný způsob, jak zabránit dalšímu krveprolití.
Podle oficiálních konečných výsledků se pro připojení k Rusku vyslovilo 96,77 procenta voličů.
Srovnání odtržení Krymu a vyhlášení nezávislosti Kosova ukazuje, že případ války nebo anexe lze posuzovat dvojím metrem.
Po válce v roce 1999 přešlo Kosovo pod správní svrchovanost OSN a 27. února 2008 vyhlásilo nezávislost.
V důsledku války vznikla v Kosovu druhá největší americká vojenská základna v Evropě - Camp
Bondsteel - s tisíci vojáky na ploše 386 hektarů.
Udržováním vojenské přítomnosti ve strategicky důležitém regionu si USA zajistily kontrolu nad potenciálními
trasami plynovodů a komerčním využíváním přírodních zdrojů.
Nikdo nehovořil o "anexi" a nikdo neuvalil sankce na USA.
Na Rusko, které 21. února 2014 vyslalo na Krym vojáky, aby chránili obyvatele a zabezpečili jeho
námořní základnu v Sevastopolu, se však vztahovaly sankce.
Jedna věc je jasná, každá válčící strana používá propagandu a narativ ve svůj prospěch.
Kdo může dát ruku do ohně za to, že se jedna z válčících stran nepodílí na válce?
Švýcarsku se proto doporučuje, aby se drželo stranou a nevystupovalo na ničí straně.
Jak Kla.TV ukázala v několika pořadech a historických show, války a zábory stran lze jen stěží ospravedlnit.
Zejména války vedené USA a NATO způsobily nevýslovné utrpení se statisíci obětí a ničivými dlouhodobými
následky - od Iráku po Libyi, od Jugoslávie po Sýrii.
Je třeba také poznamenat, že války jsou často nástrojem třetí mocnosti k prosazení jejích plánů na ovládnutí světa.
Tímto způsobem je obyvatelstvo udržováno v neustálém "napětí" a "nejistotě" prostřednictvím válek a/nebo válečné rétoriky.
To nahrává vládám a obrannému průmyslu, aby zbavily lidi jejich občanských práv a svobod nebo jinak vydělaly.
Více se dozvíte v dokumentu NATO.
Na tomto místě je třeba stručně poznamenat:
Dodávky zbraní válčící straně - i když jsou určeny domnělé oběti, například Ukrajině - nahrávají
pouze válečným štváčům a budovatelům vlády světovlády.
Jsou to lidé, kteří sedí ve vyšších patrech obranných společností.
Dodávky zbraní podporují válečnou ekonomiku, prodlužují války a brání mírovým jednáním.
Trpí vždy ti, kdo jsou nuceni posílat své syny - a v poslední době i dcery - na frontu.
Dodávky zbraní pomáhají vykrvácet lidem do posledního muže.
Švýcaři se zavázali zachovat švýcarskou neutralitu a zabránit válečné vině.
Vzhledem k tomu, že války lze jen stěží ospravedlnit a jsou instrumentalizovány, stále více Švýcarů vede kampaň za
zachování švýcarské neutrality a zabránění válečné viny.
Zde jsou tři příklady:
1. Frye Schwyzer - tj. Svobodní Švýcaři kantonu Schwyz - podávají námitku proti výrobní hale na zbraně v Unteribergu.
Výňatky ze sdělení pro média, které vydalo "Interessengemeinschaft Frye Schwyzer" dne 16. března 2025:
"Ve válečných oblastech způsobují zbraně obrovské utrpení a mnoho nevinných obětí.
Z války profituje jen několik málo osob, například v podobě dodávek zbraní.
Německá společnost Rheinmetall dodává aktivní bojující strany.
Nyní chce rozšířit výrobu válečného materiálu v Unteribergu a zřídit zde výrobní halu. (...)
Švýcarsko mělo dlouholetou tradici neutrality a důležitou zprostředkovatelskou roli.
Nyní je válka blíže než kdykoli předtím.
Zákon o válečném materiálu byl původně zaveden s cílem chránit švýcarskou neutralitu a
zabránit vývozu zbraní do válečných oblastí.
Je skandální, že se nyní povoluje vývoz zbraní i do válečných oblastí.
Jejich podíl na konečném produktu musí být nižší než 50 %.
To znamená, že ze Švýcarska lze do válčících zemí vyvézt až 50 % hodnoty zbraně.
- Tuto hodnotu lze snadno kontrolovat pomocí vhodných převodních cen v rámci skupiny.
Spolková rada upřednostňuje finanční zájmy před neutralitou, pokud jde o vývoz zbraní.
Zbraňová lobby zde odvedla dobrou práci.
Zatímco lidstvo hledí na ruiny, Rheinmetall slaví rekordní zisky. (...)
Námitka má zajistit, aby žádosti a obavy znepokojených obyvatel o bezpečnost byly brány vážně (...)
Činnost skupiny Rheinmetall je eticky nepřijatelná, ohrožuje bezpečnost obyvatel Schwyzu a porušuje švýcarskou ústavu.
Válka není osud. Válka je rozhodnutí. Je čas učinit jiné.
"Zájmové společenství Frye Schwyzer"
2. federální lidová iniciativa "Ochrana švýcarské neutrality (iniciativa neutrality)"
Dne 11. dubna 2024 byla podána iniciativa za neutralitu s téměř 130 000 platnými podpisy.
Dne 27. listopadu 2024 Spolková rada doporučila Parlamentu, aby iniciativu týkající se neutrality zamítl bez protinávrhu.
Iniciativa by výrazně omezila spolupráci s vojenskými aliancemi, jako je NATO.
Švýcarsko by rovněž nemělo nadále přijímat sankce EU, jako jsou sankce proti Rusku.
Očekává se, že o iniciativě týkající se neutrality se bude hlasovat 30. listopadu 2025 nebo 2026, a to v následujícím znění:
"Spolková ústava se mění takto:
Čl. 54a Švýcarská neutralita 1 Švýcarsko je neutrální. Jeho neutralita je trvalá a ozbrojená.
2 Švýcarsko není členem žádné vojenské ani obranné aliance.
Spolupráce s těmito aliancemi je vyhrazena pro případ přímého vojenského útoku na Švýcarsko
nebo pro případ akcí připravujících takový útok.
3 Švýcarsko se neúčastní vojenských konfliktů mezi třetími zeměmi a nepřijímá žádná
nevojenská donucovací opatření proti válčícím státům.
Závazky vůči Organizaci spojených národů (OSN) a opatření k zabránění obcházení nevojenských
donucovacích opatření jinými státy jsou vyhrazeny.
4 Švýcarsko využívá své trvalé neutrality k prevenci a řešení konfliktů a je k dispozici jako prostředník."
3. za Švýcarsko dobrých služeb - "Hnutí za neutralitu" založeno
Z tiskové zprávy pro média ze dne 14. března 2025:
"Za Švýcarsko dobrých úřadů - s tímto cílem založilo v neděli 46 angažovaných lidí podpůrnou
organizaci "Hnutí za neutralitu", zkráceně "bene".
Hnutí považuje neutralitu za předpoklad míru a přímé demokracie.
Protože ti, kdo se "přibližují" k mocenským blokům nebo vojenským aliancím, se kousek po kousku vzdávají své suverenity.
A právě v existenciální otázce války a míru musí každé rozhodnutí probíhat prostřednictvím přímé demokracie. (...)
Hnutí chápe neutralitu nikoliv jako pasivní vyčkávání a uzavírání dohod, ale jako základ pro dodržování mezinárodního práva, zákazu
OSN používat sílu a zprostředkování mezi stranami konfliktu.
Proto chce vytvořit mezinárodní síť a vést kampaň za neutralitu jako princip míru i v jiných zemích.
Plánuje se také vytvoření mezinárodní rady pro neutralitu, která se bude vyjadřovat k aktuálním konfliktům
a problémům z nezávislého pohledu mezinárodního práva.
Hlavním cílem hnutí je vyhrát hlasování o iniciativě za neutralitu.
Neutralita je nejúčinnější ochranou před konflikty a válkou, patří celému národu, a tedy i ústavě.
Další informace: bene-schweiz.info"
Šiřte informace o tomto programu a pomozte informovat švýcarský lid, aby hlasování o iniciativě za neutralitu zvítězilo.
Jedině tak lze zachovat švýcarskou neutralitu a zabránit válečné vině!