Svájc semlegességét a szövetségi alkotmány 185. cikke rögzíti:
"A Szövetségi Tanács intézkedéseket hoz Svájc külső biztonságának, függetlenségének és semlegességének megőrzése érdekében."
Maga a Szövetségi Védelmi Minisztérium (Védelmi Minisztérium) egy tájékoztató kiadvány negyedik, felülvizsgált
kiadásában elmagyarázza, hogyan kell ezt értelmezni:
" A "semleges" a latinból származik: "ne uter" - egyik sem.
Egy hatalom akkor semleges, ha nem foglal állást egy háborúban."
A DDPS azonban ugyanebben a kiadásban ellentmond önmagának, és "jelentős mozgásteret" biztosít magának.
Például az ENSZ vagy más nemzetközi szereplők - például az EU - által bevezetett gazdasági
szankciók elfogadása összeegyeztethető a semlegességgel.
Ebben az esetben azonban Svájcnak - jobb híján - állást kell foglalnia.
Ezt 2022. február 28-án tette, amikor elfogadta az Oroszországgal szembeni uniós gazdasági szankciókat.
A DDPS - vagy a Külügyminisztérium volt az FDFA? - bizonyára észrevette ezt az ellentmondást.
2022. március 3-án - közvetlenül az Oroszország elleni gazdasági szankciók elfogadása után - az EDFA
új kiadványt tett közzé "Svájc semlegessége" címmel.
Az előző, negyedik, átdolgozott kiadás már nem kapható.
Az új brosúrában - amely teljesen új köntösben jelenik meg - már nem található meg az a mondat, hogy "Egy
hatalom semleges, ha nem foglal állást egy háborúban".
Az új brosúrában az EFA indokolta azt is, hogy a Szövetségi Tanács elfogadta az Oroszország elleni uniós szankciókat.
Oroszország "tömegesen megsértette a nemzetközi jog elemi normáit".
A 2022. március 3-i új brosúra azt a kérdést is felveti, hogy Svájc hogyan tudja "a legjobban megvédeni
érdekeit, és egyúttal hozzájárulni a világ biztonságához".
Az egyik lehetőség az lenne, ha Svájc "a külföldi katonai konfliktusokban egyértelműen az
egyik vagy a másik oldal mellett foglalna állást".
Svájc semlegességét minden eddiginél jobban vizsgálják!
Az újonnan megválasztott szövetségi tanácsos, Martin Pfister már az első sajtótájékoztatón világossá
tette, hogy a semlegességnek rugalmas formát kíván adni.
2024 júniusában 87 tudós, diplomata és politikus kiáltványt tett közzé, amelyben a Szövetségi Tanácsot
a svájci semlegesség újragondolására szólította fel.
A "célorientált semlegesség" definíciójával lehetséges lenne, hogy egy háborúban az
agresszort másként kezeljük, mint az áldozatot.
Az agresszorral szembeni szankciók, valamint a megtámadott országnak nyújtott segítség megengedett lenne.
Lehetséges lenne az együttműködés az olyan katonai szövetségekkel, mint a NATO.
Erre egy aktuális példa:
Idén januárban az EU jóváhagyta Svájc részvételét az EU-USA "Katonai mobilitási" programban.
A jövőben a külföldi katonai járművek, anyagok, lőszerek és fegyverek, valamint a katonai személyzet
"jelentős engedélyezési eljárások" nélkül - gyakorlatilag határok nélkül - léphetik át Svájc területét.
Tehát ide vezet Pfister megválasztott szövetségi tanácsos bejelentett "rugalmassága".
Egy esetleges támadó háború esetén Svájcnak képesnek kell lennie arra, hogy a megtámadott ország mellé álljon és támogassa azt.
De vajon egy háborúban tényleg mindig egyértelműen fekete-fehér a határ az agresszor és az
áldozat között, és ki dönti el, hol húzódnak a határok?
Kinek a mércéjét használják?
Tényleg lehetséges úgy állni egy háborúban, hogy ne legyen háborús bűntudatunk?
És vajon egy háború támogatása - függetlenül attól, hogy melyik párt és milyen formában -
valóban csökkentheti-e a háború okozta szenvedést?
A történelem jobban megtanít minket.
Mindenekelőtt ki kell mondani: "Minden háború első áldozata az igazság". Ezt gyakran idézik.
Christian Hardinghaus német történész "Kriegspropaganda und Medienmanipulation" (Háborús propaganda és médiamanipuláció)
című könyvében a következőképpen foglalja össze:
"Nincs olyan ország a történelemben, amely ne használta volna a propagandát a háborúban.
Amikor két ország háborúban áll, mindkét fél mindig propagandát folytat."
Íme néhány példa:
Ahogy például a "When America's Presidents Lie" című dokumentumfilm is megmutatta, az amerikai háborúk - mint például
a vietnami, koszovói, afganisztáni vagy iraki - egyrészt mindig agresszív háborúk voltak, másrészt
ezeket a háborúkat mindig hazugsággal indokolták.
Miért nem vezetett ez eddig egyetlen szankcióhoz sem az USA ellen?
2003. március 20-án az Egyesült Államok vezetésével a "készségesek koalíciója" megtámadta Irakot.
Ezt szükséges megelőző háborúval indokolták, mivel Irak tömegpusztító fegyverek birtokában lett volna.
Tömegpusztító fegyvereket azonban nem találtak, és az ENSZ akkori főtitkára illegálisnak ítélte az iraki háborút - ami nem vezetett
sem az USA elleni szankciókhoz, sem az áldozat támogatásához.
1999. március 24. és június 10. között a NATO mintegy 200 vadászgépe 28 018 robbanószerkezetet -
köztük kazettás bombákat - és 10-15 tonna uránbevonatú lőszert dobott le a volt Jugoszláviára.
A NATO a légicsapásokat állítólagos "humanitárius katasztrófával" indokolta.
Számos jelentés - köztük az Európai Biztonsági és Együttműködési Szervezet (EBESZ) jelentése - szerint azonban a háború kezdete
előtt nem volt humanitárius katasztrófa vagy etnikai tisztogatás.
Apropó "humanitárius katasztrófa". A következőkben az orosz-ukrán háborút vesszük szemügyre.
A jelenlegi svájci semlegességi vitában a fő kérdés az, hogy Svájcnak az állítólagos áldozat -
Ukrajna - mellé kell-e állnia és támogatnia kell-e azt.
De tényleg ennyire egyértelmű a helyzet - Ukrajna az áldozat, Oroszország az agresszor -, vagy mint minden
háborúban, itt is, vagy részben propagandáról van szó?
Daniele Ganser svájci történész és békekutató rámutatott, hogy az ukrajnai háborút soha nem lehet
megérteni, ha a 2014-es puccsot figyelmen kívül hagyjuk.
Ganser a kijevi kormány 2014. február 22-i alkotmányellenes, törvénytelen megbuktatására utalt.
A parlamentben nem sikerült elérni a Viktor Janukovics hivatalban lévő elnök felelősségre vonásához szükséges szavazatszámot.
Korábban ismeretlen mesterlövészek halálos lövéseket adtak le a tüntetőkre és a rendőri erőkre.
Több mint 40 halálos áldozat volt.
A mészárlásért azonnal Janukovics elnök hivatalban lévő kormányát és annak "Berkut" nevű rendőri egységét tették felelőssé.
Ez annak ellenére történt, hogy az ukrán rendőrség és a különleges egységek - mint például a "Berkut" - nem
alkalmaztak erőszakot, amint azt a videofelvételek is mutatják.
Ganser szerint ez a puccs volt az ukrajnai háború gyökere.
A keleti, túlnyomórészt orosz ajkú Donyeck és Luganszk régiói azonban nem ismerték el a kijevi véres
puccsot, és független "népköztársaságokat" kiáltottak ki.
Az új kijevi kormány ezután csapatokat küldött a keleti régiók ellen, ami polgárháborúhoz vezetett.
Az ukrán csapatok támadásai a donbászi lakosság ellen 2022 február közepétől - vagyis még az
orosz csapatok bevonulása előtt - drámaian megnőttek.
Az EBESZ semleges megfigyelői 2022. február 17-től naponta akár 1400 robbanást is számoltak.
Állítólag 100 000 civilt evakuáltak a belföldre vagy Oroszországba védelem céljából.
A Krím félsziget lakosait, akik a puccs után visszatértek a Krímbe, szintén kegyetlenül
zaklatták és bántalmazták a gyilkos Majdan-szurkolók.
Ezt mutatta be a "Krím - út hazafelé" című dokumentumfilm különböző tanúvallomások alapján.
Az ukrán belügyminisztérium szerint a nyolc visszatért buszból hét ember meghalt.
Ennek eredményeképpen a Krím lakossága védelmi egységeket kezdett alakítani, és 2014. március 16-ra hivatalos szavazást
tervezett a Krím további hovatartozásáról - a nemzetközi jogban biztosított önrendelkezési joggal összhangban.
Ez volt az egyetlen módja a további vérontás megakadályozásának.
A hivatalos végeredmény szerint a szavazók 96,77 százaléka támogatta az Oroszországhoz való csatlakozást.
A Krím elszakadása és Koszovó függetlenségének kikiáltása közötti összehasonlítás azt mutatja, hogy egy
háborús vagy annexiós esetet kettős mércével lehet megítélni.
Koszovó az 1999-es háborút követően az Egyesült Nemzetek Szervezetének közigazgatási fennhatósága alá
került, és 2008. február 27-én kikiáltotta függetlenségét.
A háború eredményeként Koszovóban létrehozták Európa második legnagyobb amerikai katonai bázisát, a Bondsteel
tábort, ahol több ezer katona állomásozik 386 hektáron.
A stratégiai szempontból fontos régióban való katonai jelenlét fenntartásával az USA biztosította a potenciális
csővezeték-útvonalak feletti ellenőrzést és a természeti erőforrások kereskedelmi kiaknázását.
Senki sem beszélt "annexióról", és senki sem vezetett be szankciókat az USA ellen.
Oroszországot azonban, amely 2014. február 21-én csapatokat küldött a Krímbe, hogy megvédje a
lakosokat és biztosítsa szevasztopoli haditengerészeti támaszpontját, szankciókkal sújtották.
Egy dolog világos, minden háborús fél propagandát alkalmaz, és a saját javára fordítja a narratívát.
Ki teheti tűzbe a kezét, hogy az egyik hadviselő fél nem bűnrészes egy háborúban?
Svájc ezért jól teszi, ha távol tartja magát, és nem foglal állást.
Amint azt a Kla.TV több műsorban és történelmi előadásban is bemutatta, a háborúk és pártfoglalás aligha indokolható.
Különösen az USA és a NATO által vezetett háborúk okoztak mérhetetlen szenvedést, több százezer
áldozattal és pusztító hosszú távú hatásokkal - Iraktól Líbiáig, Jugoszláviától Szíriáig.
Azt is meg kell jegyezni, hogy a háborúkat gyakran egy harmadik hatalom instrumentalizálja
világuralmi terveinek előmozdítása érdekében.
Ily módon a lakosságot háborúk és/vagy háborús retorika révén állandó "feszültség" és "bizonytalanság" alatt tartják.
Ez a kormányok és a védelmi ipar kezére játszik, hogy megfosszák az embereket polgári jogaiktól és
szabadságuktól, vagy más módon profitot termeljenek.
Tudjon meg többet a NATO dokumentumfilmjéből.
Ezen a ponton röviden meg kell jegyezni:
A fegyverek szállítása egy háborús félnek - még akkor is, ha azokat az állítólagos áldozatnak, például
Ukrajnának szánják - csak a háborús uszítók és a világuralmi kormány építőinek kezére játszik.
Ezek az emberek a védelmi vállalatok felső vezetésében ülnek.
A fegyverszállítások táplálják a háborús gazdaságot, meghosszabbítják a háborúkat
és megakadályozzák a béketárgyalásokat.
Mindig az emberek szenvednek, akik arra kényszerülnek, hogy fiaikat - és újabban lányaikat - a frontra küldjék.
A fegyverszállítások segítenek az emberek kivéreztetésében az utolsó emberig.
A svájciak elkötelezettek a svájci semlegesség megőrzése és a háborús bűnösség megelőzése mellett
Tekintettel arra, hogy a háborúk nehezen indokolhatók és instrumentalizálhatók, egyre több svájci kampányol a svájci
semlegesség megőrzéséért és a háborús bűnösség megelőzéséért.
Íme három példa:
1. Frye Schwyzer - azaz Schwyz kanton szabad svájcijai - kifogást nyújtanak be az unteribergi fegyvergyártó csarnok ellen.
Kivonatok az "Interessengemeinschaft Frye Schwyzer" által 2025. március 16-án kiadott sajtóközleményből:
"A háborús övezetekben a fegyverek hatalmas szenvedést és sok ártatlan halálát okozzák.
Csak néhányan profitálnak a háborúból, például a fegyverszállítások formájában.
A német Rheinmetall vállalat aktív hadviselő feleket lát el.
Most Unteribergben akarja bővíteni a hadianyaggyártást, és egy gyártócsarnokot akar létrehozni. (...)
Svájcnak régi hagyománya volt a semlegesség és a közvetítői szerep fontossága.
Most a háború közelebb van, mint hosszú idő óta bármikor.
A hadianyag-törvényt eredetileg azért vezették be, hogy megvédjék Svájc semlegességét és
megakadályozzák a háborús övezetekbe irányuló fegyverexportot.
Botrányos, hogy most már háborús övezetekbe is engedélyezik a fegyverexportot.
A végtermékből való részesedésük csak 50 %-nál kisebb lehet.
Ez azt jelenti, hogy egy fegyver értékének legfeljebb 50 %-át lehet Svájcból háborús országokba exportálni.
- Ez az érték a csoporton belüli megfelelő transzferárakkal könnyen ellenőrizhető.
A Szövetségi Tanács a fegyverkivitel kérdésében a semlegességgel szemben a pénzügyi érdekeket helyezi előtérbe.
A fegyverlobbi itt jó munkát végzett.
Miközben az emberiség a romokat nézi, a Rheinmetall rekordnyereséget ünnepel. (...)
A kifogás célja, hogy az aggódó lakosság megkereséseit és biztonsági aggályait komolyan vegyék (...)
A Rheinmetall csoport tevékenysége etikailag elfogadhatatlan, veszélyezteti Schwyz
lakosságának biztonságát és sérti a svájci alkotmányt.
A háború nem a végzet. A háború döntés. Itt az ideje, hogy másképp döntsünk.
"A Frye Schwyzer érdekközösség"
2. Szövetségi népi kezdeményezés "A svájci semlegesség megőrzése (semlegességi kezdeményezés)"
2024. április 11-én közel 130 000 érvényes aláírással benyújtották a semlegességi kezdeményezést.
A Szövetségi Tanács 2024. november 27-én azt ajánlotta a Parlamentnek, hogy ellenjavaslat
nélkül utasítsa el a semlegességi kezdeményezést.
A kezdeményezés súlyosan korlátozná a katonai szövetségekkel, például a NATO-val való együttműködést.
Svájcnak nem kellene többé elfogadnia az EU szankcióit, például az Oroszországgal szembeni szankciókat.
A semlegességi kezdeményezésről várhatóan 2025. vagy 2026. november 30-án szavaznak, és a következőképpen szól:
"A Szövetségi Alkotmány a következőképpen módosul:
54a. cikk Svájci semlegesség 1 Svájc semleges. Semlegessége állandó és fegyveres.
2 Svájc nem csatlakozik semmilyen katonai vagy védelmi szövetséghez.
Az ilyen szövetségekkel való együttműködés Svájc elleni közvetlen katonai támadás vagy egy ilyen
támadást előkészítő akciók esetén fenntartva van.
3 Svájc nem vesz részt harmadik országok közötti katonai konfliktusokban, és nem hoz nem katonai
kényszerítő intézkedéseket a hadviselő államokkal szemben.
Az Egyesült Nemzetek Szervezetével (ENSZ) szembeni kötelezettségek és a nem katonai jellegű kényszerítő
intézkedések más államok általi kijátszásának megakadályozására irányuló intézkedések fenntartva vannak.
4 Svájc állandó semlegességét a konfliktusok megelőzésére és megoldására használja, és közvetítőként áll rendelkezésre."
3. A jószolgálati Svájcért - "Mozgalom a Semlegességért" megalakulása
A sajtónak küldött, 2025. március 14-i sajtóközleményből:
"A jószolgálati Svájcért - ezzel a céllal alapította meg 46 elkötelezett ember vasárnap a "Mozgalom a
Semlegességért", röviden "bene" támogató szervezetét.
A mozgalom a semlegességet a béke és a közvetlen demokrácia előfeltételének tekinti.
Mert azok, akik "közelebb lépnek" a hatalmi blokkokhoz vagy katonai szövetségekhez,
darabról darabra feladják szuverenitásukat.
És éppen a háború és a béke egzisztenciális kérdésében kell minden döntésnek a közvetlen demokrácián keresztül születnie. (...)
A mozgalom a semlegességet nem passzív kiállásként és alkukötésként értelmezi, hanem a nemzetközi jog, az ENSZ
erőszak alkalmazásának tilalma és a konfliktusban álló felek közötti közvetítés iránti elkötelezettség alapjaként.
Ezért nemzetközi hálózatot kíván létrehozni, és más országokban is kampányolni kíván a semlegesség mint békeelv mellett.
A tervek között szerepel egy nemzetközi semlegességi tanács létrehozása is, amely független nemzetközi jogi szemszögből
véleményezi majd az aktuális konfliktusokat és problémákat.
A mozgalom elsődleges célja a semlegességi kezdeményezésről szóló szavazás megnyerése.
A semlegesség a leghatékonyabb védelem a konfliktus és a háború ellen, az egész nemzethez tartozik, tehát az alkotmányhoz is.
További információ: bene-schweiz.info"
Terjessze a program hírét, és segítsen tájékoztatni a svájciakat, hogy a semlegességi
kezdeményezésről szóló szavazást megnyerjék.
Ez az egyetlen módja a svájci semlegesség megőrzésének és a háborús bűnösség megelőzésének!