Neutralitatea Elveției este consacrată în articolul 185 din Constituția federală:
"Consiliul Federal ia măsuri pentru a garanta securitatea externă, independența și neutralitatea Elveției."
Însuși Departamentul Federal al Apărării (DDPS) explică cum ar trebui interpretat acest lucru în a
patra ediție revizuită a unei broșuri informative:
"Neutru" provine din latină: "ne uter" - nici unul dintre cele două.
O putere este neutră dacă nu ia parte la un război."
Cu toate acestea, DDPS se contrazice în aceeași ediție și își acordă "o marjă de manevră considerabilă".
De exemplu, adoptarea de sancțiuni economice impuse de ONU sau de alți actori internaționali -
cum ar fi UE - este compatibilă cu neutralitatea.
În acest caz, însă, Elveția va trebui - la bine și la rău - să ia atitudine.
A făcut acest lucru la 28 februarie 2022, când a adoptat sancțiunile economice ale UE împotriva Rusiei.
DDPS - sau a fost Departamentul Afacerilor Externe DFAE? - trebuie să fi observat această contradicție.
La 3 martie 2022 - imediat după adoptarea sancțiunilor economice împotriva Rusiei - DFAE a publicat o
nouă broșură intitulată "Neutralitatea Elveției".
Cea de-a patra ediție revizuită anterioară nu mai este disponibilă.
În noua broșură - care se prezintă într-o formă complet nouă - nu se mai regăsește fraza "O
putere este neutră dacă nu ia parte la un război".
În noua broșură, DFAE a justificat, de asemenea, adoptarea de către Consiliul Federal a sancțiunilor UE împotriva Rusiei.
Rusia a "încălcat masiv normele elementare ale dreptului internațional".
Noua broșură din 3 martie 2022 ridică, de asemenea, problema modului în care Elveția își poate "proteja cel mai bine interesele
și, în același timp, contribui la securitatea în lume".
O opțiune ar fi ca Elveția "să adopte o poziție clară în favoarea unei părți sau a
alteia în conflictele militare din străinătate".
Neutralitatea Elveției este analizată mai mult ca niciodată!
Consilierul federal nou ales Martin Pfister a precizat deja la prima conferință de presă că
dorește să dea neutralității o formă flexibilă.
În iunie 2024, 87 de oameni de știință, diplomați și politicieni au publicat un manifest prin care cereau
Consiliului Federal să regândească neutralitatea Elveției.
Cu definiția lor de "neutralitate orientată spre scop", ar fi posibil să tratăm agresorul diferit de victimă într-un război.
Sancțiunile împotriva agresorului ar fi permise, la fel ca și asistența acordată țării atacate.
Și ar fi posibilă cooperarea cu alianțe militare precum NATO.
Un exemplu actual în acest sens:
În luna ianuarie a acestui an, UE a aprobat participarea Elveției la programul UE-SUA "Mobilitate militară".
În viitor, vehiculele, materialele, munițiile și armele armatei străine, precum și personalul militar vor putea
traversa teritoriul elvețian fără "proceduri majore de autorizare" - efectiv fără frontiere.
Iată încotro se îndreaptă anunțata "flexibilitate" a consilierului federal ales Pfister.
În cazul unui război de agresiune, Elveția ar trebui să fie în măsură să ia parte și să sprijine țara atacată.
Dar într-un război, granițele dintre agresor și victimă sunt întotdeauna clare, albe și
negre, și cine decide unde se află aceste granițe?
A cui măsură este folosită?
Este cu adevărat posibil să iei parte la un război fără a te simți vinovat?
Și susținerea unui război - indiferent de partid și de forma acestuia - poate reduce
cu adevărat suferința cauzată de un război?
Istoria ne învață mai bine.
În primul rând, trebuie spus: "Prima victimă a oricărui război este adevărul". Acest lucru este adesea citat.
Istoricul german Christian Hardinghaus rezumă astfel situația în cartea sa "Kriegspropaganda und Medienmanipulation"
(Propaganda de război și manipularea mediatică):
"Nu există țară în istorie care să nu fi folosit propaganda în război.
Când două țări sunt în război, ambele părți fac întotdeauna propagandă."
Iată câteva exemple:
Așa cum a arătat filmul documentar "Când președinții Americii mint", de exemplu, războaiele SUA - cum ar fi cele din Vietnam,
Kosovo, Afganistan sau Irak - au fost întotdeauna războaie de agresiune, pe de o parte, dar, pe de altă parte,
aceste războaie au fost întotdeauna justificate cu o minciună.
De ce acest lucru nu a dus încă la o singură sancțiune împotriva SUA?
La 20 martie 2003, o "coaliție a celor dispuși" sub conducerea SUA a atacat Irakul.
Ei au justificat acest lucru ca fiind un război preventiv necesar, deoarece Irakul ar fi
fost în posesia unor arme de distrugere în masă.
Cu toate acestea, nu au fost găsite arme de distrugere în masă, iar secretarul general de atunci al Organizației Națiunilor Unite
a condamnat războiul din Irak ca fiind ilegal - ceea ce nu a dus nici la sancțiuni împotriva SUA, nici la sprijin pentru victimă.
În perioada 24 martie - 10 iunie 1999, aproximativ 200 de avioane de vânătoare NATO au lansat 28 018 dispozitive
explozive în fosta Iugoslavie - inclusiv bombe cu dispersie - și 10-15 tone de muniții acoperite cu uraniu.
NATO a justificat atacurile aeriene printr-o presupusă "catastrofă umanitară".
Cu toate acestea, conform mai multor rapoarte - inclusiv din partea Organizației pentru Securitate și Cooperare în
Europa (OSCE) - nu a existat nicio catastrofă umanitară sau epurare etnică înainte de începerea războiului.
Vorbind despre "catastrofa umanitară". În cele ce urmează, ne vom uita la războiul ruso-ucrainean.
În actuala dezbatere privind neutralitatea Elveției, principala problemă este dacă Elveția ar trebui să
ia partea și să sprijine presupusa victimă - Ucraina.
Dar situația este chiar atât de clară - Ucraina este victima, iar Rusia agresorul - sau, ca în orice război,
ar putea fi vorba și de propagandă, parțial sau total?
Daniele Ganser, istoric elvețian și cercetător al păcii, a subliniat că războiul din Ucraina nu va putea fi înțeles
niciodată dacă lovitura de stat din 2014 va fi ignorată.
Ganser se referea la răsturnarea neconstituțională și ilegală a guvernului de la Kiev la 22 februarie 2014.
Numărul necesar de voturi în parlament pentru punerea sub acuzare a președintelui în exercițiu Viktor Ianukovici nu a fost atins.
Anterior, lunetiști necunoscuți au tras focuri mortale asupra demonstranților și forțelor de poliție.
Au existat peste 40 de decese.
Guvernul în exercițiu al președintelui Ianukovici și unitatea sa de poliție "Berkut" au fost imediat învinuiți pentru masacru.
Aceasta în ciuda faptului că poliția ucraineană și unitățile speciale - cum ar fi "Berkut" - nu au
recurs la violență, după cum arată înregistrările video.
Potrivit lui Ganser, această lovitură de stat a fost la originea războiului din Ucraina.
Cu toate acestea, regiunile estice Donetsk și Lugansk, predominant rusofone, nu au recunoscut lovitura de stat sângeroasă
de la Kiev și au proclamat "republici populare" independente.
Noul guvern de la Kiev a trimis apoi trupe împotriva regiunilor estice, ceea ce a dus la război civil.
Atacurile trupelor ucrainene asupra populației din Donbass au crescut dramatic de la mijlocul lunii
februarie 2022 - adică chiar înainte de invazia trupelor ruse.
Observatorii neutri ai OSCE au numărat până la 1.400 de explozii pe zi începând cu 17 februarie 2022.
100 000 de civili ar fi fost evacuați în interior sau în Rusia pentru protecție.
Locuitorii din peninsula Crimeea care s-au întors în Crimeea după lovitura de stat au fost, de asemenea, hărțuiți și
abuzați cu cruzime de către susținătorii ucigași ai Maidanului.
Acest lucru a fost demonstrat în filmul documentar "Crimeea - drumul spre casă" pe baza diferitelor declarații ale martorilor.
Potrivit Ministerului ucrainean de Interne, șapte persoane din cele opt autobuze care s-au întors au fost ucise.
Ca urmare, locuitorii din Crimeea au început să formeze unități de apărare și au planificat un vot oficial privind afilierea
continuă a Crimeei la 16 martie 2014 - în conformitate cu dreptul la autodeterminare consacrat în dreptul internațional.
Aceasta era singura modalitate de a preveni alte vărsări de sânge.
Conform rezultatului final oficial, 96,77% dintre alegători au fost în favoarea aderării la Rusia.
O comparație între secesiunea Crimeei și declarația de independență a Kosovo arată că un caz de război
sau de anexare poate fi judecat cu standarde duble.
Kosovo a fost plasat sub suveranitatea administrativă a Organizației Națiunilor Unite după războiul din
1999 și și-a proclamat independența la 27 februarie 2008.
Ca urmare a războiului, a doua cea mai mare bază militară americană din Europa - Camp Bondsteel - a fost înființată în
Kosovo cu mii de soldați pe o suprafață de 386 de hectare.
Prin menținerea unei prezențe militare într-o regiune de importanță strategică, SUA și-au asigurat
controlul asupra potențialelor rute ale conductelor și asupra exploatării comerciale a resurselor naturale.
Nimeni nu a vorbit despre o "anexare" și nimeni nu a impus sancțiuni împotriva SUA.
Cu toate acestea, Rusia, care a trimis trupe în Crimeea la 21 februarie 2014 pentru a proteja locuitorii și pentru a-și
securiza baza navală din Sevastopol, a fost supusă sancțiunilor.
Un lucru este clar, fiecare parte beligerantă folosește propaganda și folosește narațiunea în favoarea sa.
Cine poate pune mâna în foc că una dintre părțile beligerante nu este complice la un război?
Prin urmare, Elveția este bine sfătuită să-și păstreze mâinile afară și să nu ia atitudine.
După cum a demonstrat Kla.TV în mai multe programe și emisiuni de istorie, războaiele și
confiscările de partide pot fi cu greu justificate.
Războaiele conduse de SUA și NATO, în special, au provocat suferințe de nedescris, cu sute de mii de
victime și efecte devastatoare pe termen lung - din Irak până în Libia, din Iugoslavia până în Siria.
De asemenea, trebuie remarcat faptul că războaiele sunt adesea instrumentalizate de o a treia putere
pentru a-și avansa planurile de dominație mondială.
În acest fel, populația este menținută într-o permanentă "tensiune" și
"incertitudine" prin războaie și/sau retorică de război.
Acest lucru permite guvernelor și industriei de apărare să priveze oamenii de drepturile
și libertățile lor civile sau să facă profit.
Aflați mai multe în documentarul NATO.
În acest moment, trebuie menționat pe scurt:
Furnizarea de arme unei părți aflate în război - chiar dacă acestea sunt destinate presupusei părți victime, cum ar
fi Ucraina - nu face decât să joace în favoarea belicoșilor și a constructorilor unui guvern de dominație mondială.
Aceștia sunt oamenii care se află în eșaloanele superioare ale companiilor de apărare.
Livrările de arme alimentează economia de război, prelungesc războaiele și împiedică negocierile de pace.
Întotdeauna oamenii sunt cei care suferă, care sunt forțați să își trimită fiii - și mai recent fiicele - pe front.
Livrările de armament ajută la sângerarea poporului până la ultimul om.
Elvețienii se angajează să mențină neutralitatea Elveției și să prevină vinovăția de război
Având în vedere faptul că războaiele pot fi cu greu justificate și sunt instrumentalizate, tot mai mulți
elvețieni militează pentru păstrarea neutralității elvețiene și prevenirea vinovăției de război.
Iată trei exemple:
1st Frye Schwyzer - adică elvețienii liberi din cantonul Schwyz - depun o contestație
împotriva halei de producție de arme din Unteriberg
Extrase din comunicatul de presă emis de "Interessengemeinschaft Frye Schwyzer" la 16 martie 2025:
"În zonele de război, armele provoacă suferințe enorme și multe morți nevinovate.
Doar câțiva profită de pe urma războiului, de exemplu sub formă de livrări de arme.
Compania germană Rheinmetall aprovizionează partidele beligerante active.
Aceasta dorește acum să extindă producția de material de război în Unteriberg și să înființeze o hală de producție. (...)
Elveția a avut o tradiție îndelungată de neutralitate și un rol important de mediator.
Acum războiul este mai aproape decât a fost de mult timp.
Legea privind materialul de război a fost introdusă inițial pentru a proteja neutralitatea elvețiană și a
preveni exporturile de arme către zonele de război.
Este un scandal faptul că exporturile de arme sunt acum autorizate și către zone de război.
Cota lor din produsul final trebuie să fie mai mică de 50 %.
Aceasta înseamnă că până la 50 % din valoarea unei arme poate fi exportată din Elveția către țări beligerante.
- Această valoare poate fi ușor controlată cu prețuri de transfer adecvate în cadrul grupului.
Consiliul Federal acordă prioritate intereselor financiare în fața neutralității în ceea ce privește exporturile de arme.
Lobby-ul armelor a făcut o treabă bună aici.
În timp ce omenirea se uită la ruine, Rheinmetall sărbătorește profituri record. (...)
Obiecția este menită să garanteze că solicitările și preocupările pentru siguranță ale
populației îngrijorate sunt luate în serios (...)
Activitățile grupului Rheinmetall sunt inacceptabile din punct de vedere etic, pun în pericol securitatea
populației din Schwyz și încalcă constituția elvețiană.
Războiul nu este destin. Războiul este o decizie. Este timpul să facem una diferită.
"Comunitatea de interese Frye Schwyzer"
A doua inițiativă populară federală "Salvgardarea neutralității elvețiene (inițiativa neutralității)"
Pe 11 aprilie 2024, inițiativa privind neutralitatea a fost depusă cu aproape 130 000 de semnături valide.
La 27 noiembrie 2024, Consiliul Federal a recomandat Parlamentului să respingă inițiativa
privind neutralitatea fără un contraproiect.
Inițiativa ar restricționa drastic cooperarea cu alianțe militare precum NATO.
De asemenea, Elveția nu ar trebui să mai adopte sancțiunile UE, precum cele împotriva Rusiei.
Inițiativa privind neutralitatea urmează să fie supusă la vot la 30 noiembrie 2025 sau 2026 și are următorul conținut:
"Constituția federală se modifică după cum urmează:
Art. 54a Neutralitatea Elveției 1 Elveția este neutră. Neutralitatea sa este perpetuă și armată.
2 Elveția nu face parte din nicio alianță militară sau de apărare.
Cooperarea cu astfel de alianțe este rezervată în cazul unui atac militar direct asupra Elveției sau în
cazul acțiunilor de pregătire a unui astfel de atac.
3 Elveția nu participă la conflicte militare între țări terțe și nu ia nicio măsură
coercitivă non-militară împotriva statelor beligerante.
Obligațiile față de Organizația Națiunilor Unite (ONU) și măsurile de prevenire a eludării măsurilor
coercitive non-militare de către alte state sunt rezervate.
4 Elveția își folosește neutralitatea permanentă pentru a preveni și soluționa conflictele și este disponibilă ca mediator."
3. pentru o Elveție a bunelor oficii - înființarea "Mișcării pentru Neutralitate"
Dintr-un comunicat de presă către mass-media din 14 martie 2025:
"Pentru o Elveție a bunelor oficii - cu acest scop în minte, 46 de persoane angajate au fondat duminică organizația de
sprijin a "Mișcării pentru Neutralitate", sau "bene" pe scurt.
Mișcarea consideră neutralitatea drept o condiție prealabilă pentru pace și democrație directă .
Pentru că cei care se "apropie" de blocurile de putere sau de alianțele militare renunță la suveranitate bucată cu bucată.
Și tocmai în problema existențială a războiului și a păcii, fiecare decizie trebuie
să fie luată prin democrație directă. (...)
Mișcarea înțelege neutralitatea nu ca pe un stand-off pasiv și o negociere, ci ca pe baza unui angajament față de
dreptul internațional, interdicția ONU privind utilizarea forței și medierea între părțile aflate în conflict.
Prin urmare, dorește să creeze o rețea internațională și, de asemenea, să militeze pentru
neutralitate ca principiu al păcii în alte țări.
De asemenea, este prevăzută formarea unui consiliu internațional de neutralitate, care va comenta conflictele și problemele actuale
dintr-o perspectivă independentă a dreptului internațional.
Obiectivul principal al mișcării este de a câștiga votul asupra inițiativei privind neutralitatea.
Neutralitatea este cea mai eficientă protecție împotriva conflictelor și războaielor, ea aparține
întregii națiuni și, prin urmare, și Constituției.
Informații suplimentare: bene-schweiz.info"
Răspândiți vestea despre acest program și ajutați la informarea poporului elvețian, astfel încât votul
asupra inițiativei privind neutralitatea să fie câștigat.
Aceasta este singura modalitate de a păstra neutralitatea elvețiană și de a preveni vinovăția de război!