Neutralita Švajčiarska je zakotvená v článku 185 federálnej ústavy:
"Spolková rada prijme opatrenia na ochranu vonkajšej bezpečnosti, nezávislosti a neutrality Švajčiarska."
Samotné federálne ministerstvo obrany (DDPS) vysvetľuje, ako by sa to malo interpretovať vo
štvrtom revidovanom vydaní informačnej brožúry:
""Neutrálny" pochádza z latinčiny: "ne uter" - ani jedno, ani druhé.
Mocnosť je neutrálna, ak sa vo vojne nepostaví na žiadnu stranu."
DDPS si však v tom istom vydaní protirečí a poskytuje si "značný manévrovací priestor".
Napríklad prijatie hospodárskych sankcií uvalených OSN alebo inými medzinárodnými
aktérmi - ako je EÚ - je v súlade s neutralitou.
V tomto prípade sa však Švajčiarsko - v dobrom i zlom - bude musieť postaviť na jednu zo strán.
Urobila tak 28. februára 2022, keď prijala hospodárske sankcie EÚ voči Rusku.
DDPS - alebo to bolo ministerstvo zahraničných vecí FDFA? - si muselo všimnúť tento rozpor.
Dňa 3. marca 2022 - bezprostredne po prijatí hospodárskych sankcií voči Rusku - FDFA vydala
novú brožúru s názvom "Neutralita Švajčiarska".
Predchádzajúce štvrté revidované vydanie už nie je k dispozícii.
V novej brožúre, ktorá je v úplne novej podobe, už nenájdete vetu "Mocnosť je neutrálna, ak sa nezúčastňuje na vojne".
V novej brožúre FDFA tiež zdôvodnila prijatie sankcií EÚ voči Rusku Spolkovou radou.
Rusko "masívne porušilo základné normy medzinárodného práva".
Nová brožúra z 3. marca 2022 tiež nastoľuje otázku, ako môže Švajčiarsko "čo najlepšie chrániť svoje
záujmy a zároveň prispievať k bezpečnosti vo svete".
Jednou z možností je, že Švajčiarsko "zaujme jasný postoj v prospech jednej alebo druhej
strany vo vojenských konfliktoch v zahraničí".
Neutralita Švajčiarska sa kontroluje viac ako kedykoľvek predtým!
Novozvolený spolkový radca Martin Pfister dal už na prvej mediálnej konferencii jasne
najavo, že chce dať neutralite flexibilnú podobu.
V júni 2024 zverejnilo 87 vedcov, diplomatov a politikov manifest, v ktorom vyzvali Spolkovú
radu, aby prehodnotila švajčiarsku neutralitu.
Podľa ich definície "neutrality zameranej na cieľ" by bolo možné vo vojne zaobchádzať s agresorom inak ako s obeťou.
Sankcie voči agresorovi by boli povolené, rovnako ako pomoc napadnutej krajine.
A bolo by možné spolupracovať s vojenskými alianciami, ako je NATO.
Aktuálny príklad:
V januári tohto roku EÚ schválila účasť Švajčiarska na programe EÚ - USA "Vojenská mobilita".
V budúcnosti budú môcť vozidlá, materiál, munícia a zbrane zahraničných armád, ako aj vojenský personál
prechádzať cez švajčiarske územie bez "veľkých povoľovacích konaní" - v podstate bez hraníc.
Takže sem smeruje ohlásená "flexibilita" zvoleného spolkového radcu Pfistera.
V prípade útočnej vojny by Švajčiarsko malo mať možnosť postaviť sa na stranu napadnutej krajiny a podporiť ju.
Sú však vo vojne hranice medzi agresorom a obeťou naozaj vždy jasne čiernobiele a kto rozhoduje o tom, kde sú hranice?
Čie meradlo sa používa?
Je naozaj možné postaviť sa na stranu vojny bez toho, aby sme sa cítili vinní?
A môže podpora vojny - bez ohľadu na to, ktorá strana a v akej forme - skutočne znížiť utrpenie spôsobené vojnou?
História nás učí lepšie.
V prvom rade treba povedať: "Prvou obeťou každej vojny je pravda." Toto sa často cituje.
Nemecký historik Christian Hardinghaus to vo svojej knihe Kriegspropaganda und Medienmanipulation
(Vojnová propaganda a mediálna manipulácia) zhrnul takto:
"V histórii neexistuje krajina, ktorá by vo vojne nevyužívala propagandu.
Keď sú dve krajiny vo vojne, obe strany vždy vedú propagandu."
Tu je niekoľko príkladov:
Ako ukázal napríklad dokumentárny film "Keď americkí prezidenti klamú", vojny USA - napríklad vo Vietname, Kosove, Afganistane
alebo Iraku - boli na jednej strane vždy agresívnymi vojnami, ale na druhej strane boli tieto vojny vždy ospravedlňované lžou.
Prečo to ešte neviedlo k žiadnej sankcii voči USA?
20. marca 2003 "koalícia ochotných" pod vedením USA zaútočila na Irak.
Odôvodnili to ako nevyhnutnú preventívnu vojnu, pretože Irak mal vlastniť zbrane hromadného ničenia.
Nenašli sa však žiadne zbrane hromadného ničenia a vtedajší generálny tajomník OSN odsúdil vojnu v
Iraku ako nezákonnú - čo viedlo k tomu, že USA neboli sankcionované a ani nepodporili obeť.
Od 24. marca do 10. júna 1999 zhodilo približne 200 stíhačiek NATO na územie bývalej Juhoslávie 28 018 výbušných zariadení vrátane
kazetových bômb a 10 - 15 ton munície s uránovým povlakom.
NATO zdôvodnilo letecké útoky údajnou "humanitárnou katastrofou".
Podľa viacerých správ - vrátane Organizácie pre bezpečnosť a spoluprácu v Európe (OBSE) - však pred začiatkom
vojny nedošlo k humanitárnej katastrofe ani etnickým čistkám.
Keď už hovoríme o "humanitárnej katastrofe". V nasledujúcom texte sa pozrieme na rusko-ukrajinskú vojnu.
V súčasnej švajčiarskej debate o neutralite je hlavnou otázkou, či by sa Švajčiarsko malo postaviť
na stranu údajnej obete - Ukrajiny a podporiť ju.
Je však situácia naozaj taká jednoznačná - Ukrajina je obeťou a Rusko agresorom - alebo
môže ísť, ako v každej vojne, aj o propagandu?
Švajčiarsky historik a mierový výskumník Daniele Ganser poukázal na to, že vojnu na Ukrajine nikdy
nepochopíme, ak budeme ignorovať prevrat z roku 2014.
Ganser mal na mysli protiústavné a nezákonné zvrhnutie vlády v Kyjeve 22. februára 2014.
Požadovaný počet hlasov v parlamente na odvolanie súčasného prezidenta Viktora Janukovyča nebol dosiahnutý.
Predtým neznámi ostreľovači strieľali na demonštrantov a policajné jednotky.
Zahynulo viac ako 40 ľudí.
Z masakry bola okamžite obvinená súčasná vláda prezidenta Janukovyča a jeho policajná jednotka Berkut.
A to aj napriek tomu, že ukrajinská polícia a špeciálne jednotky - ako napríklad "Berkut" -
nepoužívali násilie, ako ukazujú videozáznamy.
Podľa Gansera bol tento prevrat príčinou vojny na Ukrajine.
Východné, prevažne ruskojazyčné regióny Doneck a Lugansk však neuznali krvavý prevrat v
Kyjeve a vyhlásili nezávislé "ľudové republiky".
Nová kyjevská vláda potom vyslala vojská proti východným regiónom, čo viedlo k občianskej vojne.
Útoky ukrajinských jednotiek na obyvateľstvo v Donbase sa dramaticky zvýšili od polovice
februára 2022 - teda ešte pred vpádom ruských vojsk.
Neutrálni pozorovatelia OBSE napočítali od 17. februára 2022 až 1 400 výbuchov denne.
Uvádza sa, že 100 000 civilistov bolo evakuovaných do vnútrozemia alebo do Ruska.
Obyvatelia Krymského polostrova, ktorí sa po prevrate vrátili na Krym, boli tiež kruto
prenasledovaní a týraní vražednými stúpencami Majdanu.
Ukázal to dokumentárny film "Krym - cesta domov" na základe rôznych svedeckých výpovedí.
Podľa ukrajinského ministerstva vnútra zahynulo sedem ľudí z ôsmich autobusov, ktoré sa vrátili.
V dôsledku toho začali obyvatelia Krymu vytvárať obranné jednotky a na 16. marca 2014 naplánovali oficiálne
hlasovanie o ďalšej príslušnosti Krymu - v súlade s právom na sebaurčenie zakotveným v medzinárodnom práve.
Bol to jediný spôsob, ako zabrániť ďalšiemu krviprelievaniu.
Podľa oficiálnych konečných výsledkov sa za pripojenie k Rusku vyslovilo 96,77 % voličov.
Porovnanie odtrhnutia Krymu a vyhlásenia nezávislosti Kosova ukazuje, že prípad vojny alebo
anexie možno posudzovať s dvojitými štandardmi.
Kosovo sa po vojne v roku 1999 dostalo pod administratívnu zvrchovanosť OSN a 27. februára 2008 vyhlásilo nezávislosť.
V dôsledku vojny vznikla v Kosove druhá najväčšia vojenská základňa USA v Európe - Camp
Bondsteel - s tisíckami vojakov na ploche 386 hektárov.
Udržiavaním vojenskej prítomnosti v strategicky dôležitom regióne si USA zabezpečili kontrolu nad potenciálnymi
trasami plynovodov a komerčným využívaním prírodných zdrojov.
Nikto nehovoril o "anexii" a nikto neuvalil sankcie na USA.
Na Rusko, ktoré 21. februára 2014 vyslalo na Krym svoje jednotky, aby chránili obyvateľov a zabezpečili jeho
námornú základňu v Sevastopole, sa však vzťahovali sankcie.
Jedno je jasné, každá bojujúca strana používa propagandu a naratív vo svoj prospech.
Kto dá ruku do ohňa za to, že jedna z bojujúcich strán nie je spoluvinná na vojne?
Švajčiarsku sa preto odporúča, aby sa držalo stranou a nestavalo sa na žiadnu stranu.
Ako Kla.TV ukázala vo viacerých programoch a historických reláciách, vojny a
zabavovanie strán sa dajú len ťažko ospravedlniť.
Najmä vojny pod vedením USA a NATO spôsobili nevýslovné utrpenie so státisícmi obetí a ničivými dlhodobými
následkami - od Iraku po Líbyu, od Juhoslávie po Sýriu.
Treba tiež poznamenať, že vojny často využíva tretia mocnosť na presadzovanie svojich plánov na ovládnutie sveta.
Týmto spôsobom je obyvateľstvo udržiavané v neustálom "napätí" a "neistote" prostredníctvom vojen a/alebo vojnovej rétoriky.
To nahráva vládam a obrannému priemyslu, aby zbavili ľudí ich občianskych práv a slobôd alebo inak dosiahli zisk.
Viac informácií nájdete v dokumentárnom filme NATO.
Na tomto mieste je potrebné stručne poznamenať:
Dodávanie zbraní bojujúcej strane - aj keď sú určené pre údajnú obeť, napríklad Ukrajinu - nahráva len
vojnovým štváčom a budovateľom vlády svetovej nadvlády.
Sú to ľudia, ktorí sedia vo vrcholových orgánoch obranných spoločností.
Dodávky zbraní podporujú vojnové hospodárstvo, predlžujú vojny a bránia mierovým rokovaniam.
Vždy trpia ľudia, ktorí sú nútení posielať svojich synov - a v poslednom čase aj dcéry - na front.
Dodávky zbraní pomáhajú vykrvácať ľuďom do posledného muža.
Švajčiari sa zaviazali zachovať švajčiarsku neutralitu a zabrániť vojnovej vine
Vzhľadom na to, že vojny sa dajú len ťažko ospravedlniť a sú inštrumentalizované, čoraz viac Švajčiarov vedie kampaň za
zachovanie švajčiarskej neutrality a zabránenie vojnovej viny.
Tu sú tri príklady:
1st Frye Schwyzer - t.j. slobodní Švajčiari z kantónu Schwyz - podali námietku proti výrobnej hale na zbrane v Unteribergu
Výňatky z tlačovej správy, ktorú vydalo "Interessengemeinschaft Frye Schwyzer" 16. marca 2025:
"Vo vojnových oblastiach spôsobujú zbrane obrovské utrpenie a mnoho nevinných obetí.
Z vojny profitujú len niektorí, napríklad v podobe dodávok zbraní.
Nemecká spoločnosť Rheinmetall dodáva aktívne bojujúce strany.
Teraz chce v Unteribergu rozšíriť výrobu vojenského materiálu a zriadiť výrobnú halu. (...)
Švajčiarsko malo dlhodobú tradíciu neutrality a dôležitú sprostredkovateľskú úlohu.
Teraz je vojna bližšie ako už dlho predtým.
Zákon o vojnovom materiáli bol pôvodne zavedený s cieľom chrániť neutralitu Švajčiarska a
zabrániť vývozu zbraní do vojnových oblastí.
Je škandalózne, že sa teraz povoľuje vývoz zbraní aj do vojnových oblastí.
Ich podiel na konečnom produkte musí byť nižší ako 50 %.
To znamená, že zo Švajčiarska možno do bojujúcich krajín vyviezť až 50 % hodnoty zbrane.
- Túto hodnotu možno ľahko kontrolovať pomocou vhodných prevodných cien v rámci skupiny.
Spolková rada uprednostňuje finančné záujmy pred neutralitou, pokiaľ ide o vývoz zbraní.
Zbraňová lobby tu odviedla dobrú prácu.
Zatiaľ čo sa ľudstvo pozerá na ruiny, Rheinmetall oslavuje rekordné zisky. (...)
Cieľom námietky je zabezpečiť, aby sa žiadosti a obavy znepokojených obyvateľov o bezpečnosť brali vážne (...)
Činnosti skupiny Rheinmetall sú eticky neprijateľné, ohrozujú bezpečnosť obyvateľov mesta Schwyz a porušujú švajčiarsku ústavu.
Vojna nie je osud. Vojna je rozhodnutie. Je čas urobiť iné.
"Záujmové spoločenstvo Frye Schwyzer"
2. federálna ľudová iniciatíva "Ochrana švajčiarskej neutrality (iniciatíva neutrality)"
11. apríla 2024 bola predložená iniciatíva za neutralitu s takmer 130 000 platnými podpismi.
Spolková rada 27. novembra 2024 odporučila Parlamentu, aby iniciatívu o neutralite zamietol bez protinávrhu.
Táto iniciatíva by výrazne obmedzila spoluprácu s vojenskými alianciami, ako je NATO.
Švajčiarsko by tiež už nemalo prijímať sankcie EÚ, ako sú sankcie voči Rusku.
Očakáva sa, že o iniciatíve za neutralitu sa bude hlasovať 30. novembra 2025 alebo 2026 a znie takto:
"Federálna ústava sa mení a dopĺňa takto:
Článok 54a Neutralita Švajčiarska 1 Švajčiarsko je neutrálne. Jeho neutralita je trvalá a ozbrojená.
2 Švajčiarsko nie je členom žiadnej vojenskej alebo obrannej aliancie.
Spolupráca s takýmito alianciami je vyhradená v prípade priameho vojenského útoku na Švajčiarsko
alebo v prípade prípravných akcií na takýto útok.
3 Švajčiarsko sa nezúčastňuje na vojenských konfliktoch medzi tretími krajinami a neprijíma žiadne
nevojenské donucovacie opatrenia voči bojujúcim štátom.
Záväzky voči Organizácii Spojených národov (OSN) a opatrenia na zabránenie obchádzania nevojenských
donucovacích opatrení inými štátmi sú vyhradené.
4 Švajčiarsko využíva svoju trvalú neutralitu na predchádzanie a riešenie konfliktov a je k dispozícii ako sprostredkovateľ."
3. pre Švajčiarsko dobrých služieb - Hnutie za neutralitu
Z tlačovej správy pre médiá zo 14. marca 2025:
"Za Švajčiarsko dobrých úradov - s týmto cieľom založilo v nedeľu 46 odhodlaných ľudí podpornú
organizáciu "Hnutie za neutralitu", skrátene "bene".
Hnutie považuje neutralitu za predpoklad mieru a priamej demokracie .
Pretože tí, ktorí sa "približujú" k mocenským blokom alebo vojenským alianciám, sa po kúskoch vzdávajú svojej suverenity.
A práve v existenčnej otázke vojny a mieru sa každé rozhodnutie musí uskutočniť prostredníctvom priamej demokracie. (...)
Hnutie chápe neutralitu nie ako pasívne vystupovanie a uzatváranie dohôd, ale ako základ záväzku
dodržiavať medzinárodné právo, zákaz OSN používať silu a sprostredkovať medzi stranami konfliktu.
Preto chce vytvoriť medzinárodnú sieť a viesť kampaň za neutralitu ako princíp mieru aj v iných krajinách.
Plánuje sa aj vytvorenie medzinárodnej rady pre neutralitu, ktorá sa bude vyjadrovať k aktuálnym konfliktom a
problémom z pohľadu nezávislého medzinárodného práva.
Hlavným cieľom hnutia je vyhrať hlasovanie o iniciatíve neutrality.
Neutralita je najúčinnejšou ochranou pred konfliktom a vojnou; patrí celému národu, a teda aj ústave.
Ďalšie informácie: bene-schweiz.info"
Šírte informácie o tomto programe a pomôžte informovať švajčiarsky ľud, aby hlasovanie o iniciatíve za neutralitu zvíťazilo.
To je jediný spôsob, ako zachovať neutralitu Švajčiarska a zabrániť vojnovej vine!