Tänään puhumme poliittisen aktivistin kanssa, joka on jo saavuttanut paljon Saksassa.
Voisi sanoa, että hän liikuttaa ihmisiä - nimittäin lähtemään kaduille. Hän on myös kirjailija ja yrittäjä.
Hän syntyi Frankfurt am Mainissa ja asui Venäjällä 22 vuotta, mutta palasi Saksaan vuonna 2014 poliittisista syistä.
Hän on mukana järjestämässä koko Saksan laajuisia mielenosoituksia, jotka
Deutschland stand auf -liittouma on järjestänyt.
Yksi hänen siellä toistuvasti esittämistään vaatimuksista on, että poliitikot olisi
saatettava vastuuseen. Siitä me puhumme tänään.
Tervetuloa, Stephanie Tsomakaeva.
Hei, mukava olla täällä. Kiitos.
Kyllä, olemme erittäin tyytyväisiä. Ensinnäkin periaatteessa:
Jokapäiväisessä työelämässä on tavallista, että työntekijät ovat vastuussa aiheuttamistaan vahingoista.
Poliitikoilla on poliittinen koskemattomuus.
Tarkoittaako tämä, että poliitikot eivät ole vastuussa rikoksista ja vahingoista?
Kyllä, heidän on oltava vastuussa.
Ainoa ongelma on se, että yleensä ei ole olemassa lakeja, joilla säänneltäisiin sitä, mistä haluaisimme heidän
olevan vastuussa - nimittäin poliittisista päätöksistä.
Koskemattomuus suojaa niitä vain siltä, että ne otetaan pois tapauskohtaisesti.
Tämä on historiallinen tarina, joka kehitettiin 1800-luvun puolivälissä suojelemaan lainsäätäjää toimeenpanevalta elimeltä,
lyhyesti sanottuna - jotta kuningas ei voisi viedä kansanedustajia pois, lukita heitä hetkeksi ja
vapauttaa heitä uudelleen, kun äänestys on päättynyt.
Tämä pätee edelleen; on myös täysin järkevää, ettei poliisi voi vain viedä muutamaa AfD:n kansanedustajaa kuulusteltavaksi.
Sitten äänestys on ohi ja se on siinä.
Emme tietenkään halua sitä tänäänkään. Tältä osin koskemattomuus on hyvin järkevä tarina.
Ainoa ongelma on se, että, kuten sanoin, toivomallamme rikosoikeudellisella syytteeseenpanolla ei
ole nykyään mitään lakeja, joilla sitä säänneltäisiin. Ja se meidän on otettava käyttöön.
Kyllä, eli se tarkoittaa, että nämä lait ovat vielä siirtymäkaudelta monarkiasta
demokratiaan, niin sanotusti jäänteitä.
Ja viime kädessä sen pitäisi suojella poliitikkoja pidätyksiltä.
Aivan.
Toinen termi. Olet kirjoittanut kirjan aiheesta poliitikkojen vastuu.
Sittemmin se on myös tullut yhä enemmän julkisuuteen.
Siellä kirjoitetaan myös poliittisista korvauksista.
Se on termi, jota monet ihmiset eivät tunne. Voitko selittää sen?
Kyllä, se on toinen asia.
Tämä on parlamentin jäsenen mielipiteenvapaus, että parlamentin jäsenet voivat sanoa
mitä tahansa, eikä heitä voida syyttää siitä.
No, me tiedämme, miten se tapahtuu. Joillakin oppositiossa on jo kylpytakit valmiina siltä varalta,
että he loukkaavat jotakuta ministeriä tai jotain.
Koska hän on sanonut mielipiteensä, hänen on odotettava joutuvansa vainotuksi.
Parlamentin jäsen saa tehdä niin parlamentissa. He saavat loukata toisiaan epäselvissä tapauksissa. He saavat moittia toisiaan.
Ainoastaan parlamentin työjärjestyksessä määrätään, onko tämä työjärjestyspuheenvuoro vai ei.
Tunnettu esimerkki on Lars Hünich, joka leimasi muut syyllisiksi Brandenburgin osavaltion
parlamentissa Corona-tutkimusvaliokunnan jälkeen.
Jos olisimme tehneet niin kansalaisina, meidät olisi luultavasti ilmoitettu siitä.
Parlamentin jäsenenä hän on suojattu kunnianloukkaussyytteeltä, koska hän on vapautettu
rikos- ja kurinpitolain mukaisesta syytteestä.
Joten itse asiassa - samalta ajalta peräisin oleva - hyvin järkevä tarina.
Ainoa ongelma on se, että koskemattomuus voidaan ennen kaikkea aina pidättää rikosoikeudellisissa menettelyissä.
Mutta tietysti jossain oikeudellisessa säännöstössä on oltava kohta, jossa sanotaan, että jokin asia on rangaistava,
esimerkiksi että verojen tuhlaaminen on rangaistava teko.
Mutta meillä ei ole sitä. Sitä ei ole olemassa.
Veronkierto on siis rikos, mutta veronkierto ei.
Aivan. Ja siksi, vaikka koskemattomuus kumottaisiinkin, heitä ei valitettavasti voisi rangaista mistään.
Tarvitaanko mielestänne luettelo rikoksista, joihin poliitikko ei saa syyllistyä?
Kyllä, joten mielestäni järkevintä olisi ottaa käyttöön kolme kohtaa.
Tämä on siis ensimmäinen asia, josta juuri puhuimme - verotuksen tuhlaaminen. Tätä kutsutaan talousarvion kavallukseksi.
Laajentaisin 266 kohtaa - klassista kavallusta koskevaa kohtaa - kattamaan myös talousarvion kavalluksen.
Andreas Scheuer on tästä hyvä esimerkki.
Hänelle on myönnetty kaksi miljardia talousarviosta - sopimus on allekirjoitettu kolmesta miljardista.
Se olisi klassinen kavallustarina.
Toinen seikka, joka on myös hyvin tärkeä, on lakien täytäntöönpano. Yksi valtion tärkeimmistä
tehtävistä on varmistaa, että toimeenpanovalta panee täytäntöön sen, mitä parlamentin jäsenet ovat päättäneet.
Tämä tarkoittaa, että myös rikosten syyttämättä jättämisen pitäisi olla rangaistavaa.
Jos sisäministeri ei siis huolehdi siitä, että lakeja noudatetaan, hänen pitäisi olla
vastuussa seurauksista, ja sen pitäisi olla rikos.
Ehdotan rikoslain 138 kohtaa, jossa todetaan, että myös rikosten syyttämättä jättäminen on rangaistavaa.
Ja kolmas kohta?
Kolmas kohta on perusoikeuksien rajoittaminen.
Koska "perusoikeuksien rajoittaminen" on periaatteessa "henkilökohtaisen vapauden
rajoittamista". Ja myös sen pitäisi olla rangaistava teko.
Entä itsevarmuus?
Tarkoitan, että lakeja voidaan säätää mistä tahansa.
Jos et lunasta ja tarkista sitä jälkikäteen, sillä ei ole mitään arvoa.
Kyllä, juuri se on ongelma, rikosten syyttämättä jättäminen.
Ja meillä on tietysti erityistilanne poliitikkojen kanssa siinä mielessä, että nykyään syyttäjät ovat sisäasiainministerin
ja oikeusministerin - anteeksi - ohjeiden alaisia, joten oikeusministerillä on eräänlainen sekamuotoinen tehtävä.
Hän on parlamentin jäsen, hän on toimeenpaneva elin ja hän on oikeuslaitos.
Saksassa ei siis tällä hetkellä ole vallanjakoa.
Siitä sinun pitäisi oikeastaan aloittaa.
Tarvitsisimme oman lainkäyttöalueemme. Kannatan erillistä poliitikkojen vastuuseen liittyvää tuomioistuinta.
Itsehallinnossa, jossa valitsemme tuomarit itse.
Niitä ei tarvitse olla monta, niitä ei ole monta. Mistä me oikein puhumme?
Yli 200 000 ihmistä, ehkä korkeintaan noin 200 000, joita tämä koskee.
Eli kaikki viranomaisten johtajat, kaikki osavaltioiden hallitukset, ehkäpä pormestarit.
Kuntatasolla he ovat melko pitkälti vastuussa, mikä on hieman eri asia.
Mutta kaikki kansanedustajat eivät ole yhteensä kovin montaa ihmistä.
Toisin sanoen, jos meillä olisi pieni tuomioistuin, jonka me kansalaiset valitsemme suoraan ja joka hallinnoi itse itseään,
meillä olisi myös mahdollisuus panna tämä täytäntöön omien julkisten syyttäjiemme avulla, jotka eivät ole ohjeiden alaisia.
Nyt tarkennetaan: Miten tällainen ruokalaji esitellään?
Kyllä, se ei tietenkään ole niin helppoa. Mutta se voidaan tehdä myös kansanäänestyksen
kautta muuttamalla kansallista perustuslakia.
Emme siis voineet ottaa sitä heti käyttöön liittovaltion tasolla, mutta voisimme ottaa sen käyttöön osavaltiotasolla.
Tämä olisi tehtävä 16 osavaltiossa 16 kertaa, mutta se olisi mahdollista.
Kyllä. Mennään vielä askeleen pidemmälle.
Mielenosoituksissa poliitikoista vitsaillaan tyyliin: "Jokainen, joka uskoo, että kansanedustajat edustavat kansaa,
uskoo myös, että sitruunapuristajat taittavat sitruunoita."
Toisin sanoen kadunmies tuntee, että poliitikot huijaavat häntä.
Se nähtiin jälleen viime vaaleissa. Vaalilupaukset ennen vaaleja, toteutus vaalien jälkeen täysin päinvastainen.
Miten tämä huono poliittinen hallinto, joka on nyt tuhon rajamailla, on itse asiassa saanut alkunsa?
No, se johtuu siitä, että ihmiset uskovat yhä vanhaan taikauskoon "ne siellä ylhäällä, me täällä alhaalla".
Toivon siis, että kun joku muu nousee valtaistuimelle, jotakin muuttuu jotenkin.
Ongelma on se, että me uskomme valtaistuimeen. Joten valtaistuin on ongelma.
Uskon, että parhaillaan käynnissä oleva muutos ei etene vain keskittämisen ja totaalisemman
valtion suuntaan, vaan myös toiseen suuntaan.
Tätä me teemme hajautettujen organisaatioiden ja itse tekemisen, eli itsemääräämisen, avulla.
Valtaapitävät voivat tehdä mitä haluavat vain siksi, että me annamme heidän tehdä sen, koska emme ota heitä vastuuseen,
koska emme tee sitä itse, koska istumme sohvalla ja murisemme.
Ja heti kun olemme luopuneet taikauskoistamme ja otamme ne hallintaamme ja pidämme niitä tilivelvollisina,
ja teemme sen myös itse, jos on epäilyksiä, ajattelemme itse, meillä on sananvaltaa, se muuttuu.
Mutta niin sanotun koronapandemian aikana monet ihmiset ovat kokeneet tämän, he halusivat jotain muuta, mutta
lopulta poliisi hinasi heidät pois, naapurit ilmoittivat kotietsinnöistä. Ei se siellä toiminut.
Niinpä he luulivat olevansa voimakkaita omassa oikeudessaan ja tunsivat rautakangin.
Kyllä, se on aina vaikeinta niille, jotka johtavat tietä, se on totta. Olemme kaikki kokeneet sen itse jollain tavalla.
Suuret vaellukset johtivat kuitenkin siihen, että pakollinen rokotusohjelma, joka olisi
otettu käyttöön ilman vaelluksia, kumottiin.
Joten ihmiset kadulla sanoivat: Ei, ei meidän kanssamme.
Menemme jonnekin muualle, koska käymme illalla kävelyllä.
Ja me näytämme teille, että loppujen lopuksi teillä ei ole tarpeeksi poliiseja saadaksenne meidät kaikki kuriin.
Juuri tämä johti siihen, että kansanedustajat sanoivat jossain vaiheessa: Nyt meidän on jotenkin päätettävä, mitä kansa haluaa.
Hyvä todiste siitä, että lopulta meidän on vain tehtävä se. Meidän on noustava sohvalta.
Kyllä. Mitä keinoja näet kääntää poliittisen koskemattomuuden kelloa taaksepäin? Toisin sanoen,
ottaa todella käyttöön tämä poliitikkojen vastuu?
Kyllä, joten en usko, että kääntyminen takaisin auttaa meitä enää.
Voisitte siis tietenkin ottaa uudelleen käyttöön 266 §:n, kavallusta koskevan §:n, joka koskee kaikkia.
Mielestäni tämä muuttui vuonna 1997 Bugwellen-päätöksen myötä .
Sen jälkeen asiat ovat menneet politiikassa yhä huonompaan suuntaan.
Meillä oli aiemmin sellainen käsitys, että he jotenkin irtisanoutuivat aika ajoin, että he jotenkin ottivat vastuun.
Se johtui siitä, että yli 50 000 markan tienaamisesta piti joutua kolmeksi vuodeksi vankilaan.
Ja se koski heitä kaikkia. Mukaan lukien se pieni matkalaukkutarina Kohlin kanssa. .
Tästä syystä se sitten lakkautettiin.
Joka tapauksessa minusta olisi järkevämpää, että järjestäisimme sen paremmin tulevaisuudessa ja ottaisimme
todella käyttöön erityisiä kohtia poliitikkoja varten.
Viime vuonna istuimme kahden muun lakimiehen kanssa alas miettimään, miten tämä voisi
toimia, ja muotoilemaan lakia konkreettisesti.
Ja olemme huomanneet, että poliitikot ovat ottaneet itsensä esiin lähes kaikkialla monin eri tavoin.
Ja ovat siksi tulleet siihen tulokseen, että olisi parempi, että kansan veto-oikeus toteutuisi.
Toisin sanoen ihmisille annetaan mahdollisuus sanoa kansanäänestyksen kautta, pitäisikö laki ottaa käyttöön vai ei.
Ja jos poliitikot ottavat sen joka tapauksessa käyttöön, sisällyttäkää siihen vastuu ja
muotoilkaa se siten kuin haluaisimme sen olevan.
Koska, kuten sanoin, muutos, kääntyminen taaksepäin, olemme mielestäni pisteessä, jossa lakeja on jo
niin paljon, ettemme enää löydä niitä kaikkialta.
Ehkä jonain päivänä superälykäs tekoäly auttaa meitä.
Mutta tällä hetkellä se on todella jättimäinen sotku, jossa he ovat nimenomaisesti ottaneet
itseään esille mitä erilaisimmissa muodoissa.
Meidän olisi siis muutettava niin paljon, että se vaatisi kokonaisen uuden lakikirjan.
Eli loppujen lopuksi se tarkoittaa vielä enemmän lakeja?
Ei, ei lainkaan. Ratkaisu koko dilemmaan on siis se, että otamme käyttöön suositun vastalauseen.
Voimme siis toteuttaa tämän osavaltiotason kansanäänestyksillä, joissa kaikille parlamenteissa hyväksytyille laeille annetaan
kolmen kuukauden odotusaika, ja näinä kolmena kuukautena ihmiset voivat kerätä varoja voidakseen päättää uudelleen itse laista.
Ja se olisi suosittu vastalause. Sitten kansa päättää: kyllä tai ei.
Silloin sillä olisi lopullinen päätösvalta. Ja se auttaisi jo paljon.
Kolmen kuukauden aikana voisimme ottaa käyttöön poliitikkojen vastuun ja muotoilla sen sellaiseksi kuin haluaisimme.
Ja kuka tahansa poliitikko, joka sitten suostuu sanomaan: "Ei, meidän on muutettava jotakin täällä hyvin kiireellisesti, hyvin
nopeasti, emme voi odottaa kolmea kuukautta, kunnes kansa on jotenkin päättänyt, me teemme sen nyt", voisi sitten
soveltaa 138 a, 266 a, eli niitä kohtia, joita me haluaisimme, ja joita voitaisiin sitten soveltaa siellä.
Voiko kansanäänestyksen kansanäänestyksen käyttöönotosta aloittaa kuka tahansa?
Kyllä, sen voi tehdä vain yksityishenkilö. Organisaatiot eivät saa tehdä sitä.
Tämä tarkoittaa, että tarvitsemme 16 henkilöä 16 osavaltiossa, jotta voimme toteuttaa
mahdollisimman laajasti koko Saksassa kansan vastalauseen.
On aina parasta, että teillä on apulaisseriffi, jotta teitä on kaksi ja voitte jotenkin auttaa toisianne varmistuksessa.
Niinpä tietysti koko joukko kannattajia 16 osavaltiossa, 16 kansanäänestystä ja sitten perustuslain muuttaminen tällä
tavalla, jotta saamme lopulta kansan lopullisen päätösvallan.
Sinun pitäisi oppia sana. Se on todella tärkeää.
Kun olemme saaneet tämän läpi, voimme lopulta todella päättää uudelleen kansanäänestyksessä kaikista
asioista, kaikista laeista, joista poliitikot päättävät parlamentissa, epäselvissä tapauksissa.
Se voisi todella tuoda kaikki yhteen. Myös vihreät, jotka pelkäävät AfD:tä, jos se joskus
pääsee valtaan ja tekee lakeja, joita he pelkäävät.
Tai AfD:n kannattajat, jotka pelkäävät, että vihreät pääsevät valtaan ja säätävät lakeja, joita he eivät halua.
Sen jälkeen he voisivat koota väestön yhteen ja käynnistää kansan vastalauseen. Toisin sanoen,
äänestetään taas jokaisesta laista joko kyllä tai ei.
Olemme varmoja siitä, että tällä tavoin voimme todella tehdä yhteistyötä monien ihmisten kanssa, sillä kuten
sanoin, vihreiden pitäisi olla tästä yhtä kiinnostuneita kuin AfD:n jäsenet tai kaikki muutkin puolueet.
Tällä ei ole mitään tekemistä Vihreiden ja AfD:n kanssa, vaan kyse on yksinkertaisesti siitä, että lopulta kaikissa
poliittisissa leireissä on mielenkiintoista, että voimme jälleen kerran itse päättää, haluammeko sitä, mitä poliitikot ovat
päättäneet, emmekä ole sen armoilla, mitä olemme kokeneet esimerkiksi Corona-kriisissä. Siitä koko tarinassa on kyse.
Mutta jos poliitikot ovat jo poistaneet itsensä vastuusta, suostuvatko he edes tällaiseen lakiin?
Ei, voimme panna sen täytäntöön vain kansanäänestyksellä.
Ja se on tällä hetkellä mahdollista Saksan poliittisessa tilanteessa?
Kansallisella tasolla kyllä.
Ja jos tätä sovellettaisiin 16 osavaltion lainsäädäntöön, eli koronavirusta koskeva lainsäädäntö, jos muistamme, ei
ollut liittovaltion lainsäädäntöä, vaan se oli aina osavaltion lainsäädäntöä. Ja me voisimme sitten estää sen.
Toinen tekijä, josta emme ole vielä edes keskustelleet, on teollisuuden ja liike-elämän suhteellisen voimakkaat
eturyhmät, joilla on erittäin suuri vaikutusvalta politiikkaan.
Kyllä, voisi sanoa, että he määräävät lopulta myös Euroopassa ja Amerikassa. Miten voimme hillitä tätä vaikutusvaltaa?
Niin, no, et varmaankaan pysty hillitsemään vaikutusta.
Toinen puoli ei koskaan nuku. Ja heillä on paljon rahaa ja valtaa.
Kysymys on pikemminkin siitä, miten voimme järjestää itsemme vaihtoehtoisesti rinnakkain.
Miten voimme toteuttaa paremman mallin?
Miten voimme saada aikaan sen, että ihmiset ovat yksinkertaisesti paljon kiinnostuneempia, innokkaampia ja hauskempia
elämään eri tavalla, tekemään politiikkaa eri tavalla ja tekemään päätöksiä eri tavalla? Ja me olemme enemmistönä.
Muutamat lobbaajaryhmät, muutamat vaikutusvaltaiset ihmiset, muutamat, joilla on paljon rahaa, tarvitsevat meitä
paitsi ansaitsemaan rahaa myös tukemaan heidän päätöksiään.
Ja tietysti heillä on paljon rahaa. Loppujen lopuksi meidän on kuitenkin laadittava vaihtoehto.
Meidän on sanottava, miten asiat voidaan tehdä paremmin, ja näytettävä esimerkkiä.
Ja ne, jotka menevät eteen, kyllä, se on totta. Heille se on yleensä vaikeaa.
Mutta onneksi on rohkeita ihmisiä, jotka tekevät niin.
Kyllä, aivan oikein. Kiva, että teette saman seuranne kanssa.
Ja miten voimme tukea asiaanne? Ja mistä asiasta kiinnostuneet voivat ottaa yhteyttä?
Kyllä, kirja on saatavilla. Olen iloinen, jos joku ostaa sen ja lukee sen tai yksinkertaisesti antaa sen poliitikolle.
Joten ehkäpä ostatte sen ja lähetätte sen vasta valitulle suoralle ehdokkaalle, jotta hän voi lukea sen.
Voi myös olla, että muutama parlamentin jäsen päätyy sanomaan: "Tämä on niin hyvä, että otamme sen käyttöön.".
Ja niin sanotusti sahasivat oman oksansa pois. On myös ihmisiä, jotka tuntevat olevansa vastuussa.
Kyllä, tai meillä on tällä hetkellä useita hankkeita.
Yksi suurista hankkeista on wabeo.de. Se on vaalien seurantajärjestelmä.
Ja se on periaatteessa itsemääräämisoikeus valvoa, mitä toimeenpanovalta tekee.
Ja itse asiassa kaikki tässä suhteessa, jossa käsitellään politiikkaa ja valvotaan sitä, mitä
edustajamme tekevät, tukee sitä, mitä me teemme.
Rouva Tsomakaeva, kiitos tästä haastattelusta. Paljon kiitoksia ja kaikkea hyvää työhönne.
Kiitos paljon työstänne. Arvostamme todella sitä, vaihtoehtoista mediaa, ja tuemme sitä aina mahdollisuuksiemme mukaan.
br] Kyllä, kiitos paljon!