Конфликтът във Виетнам започва с провъзгласяването на независимостта през 1945 г. под ръководството на Хо Ши Мин.
След това Франция, бившата колониална сила, се опитва да върне страната под свой контрол по време на
така наречената Индокитайска война (1946-1954 г.).
Това е учудващо, тъй като Франция - както и много други страни, поучени от Втората световна война с 60 милиона загинали - е
подписала забраната на ООН за насилие на 24 октомври 1945 г.
Член 2 гласи: "Всички членове се въздържат в международните си отношения от заплаха или употреба на сила срещу териториалната
цялост или политическата независимост на която и да е държава или по какъвто и да е друг начин,
несъвместим с целите на Организацията на обединените нации."</i
Въпреки това Франция води следващата война само една година по-късно с подкрепата на САЩ.
В края на войната страната е разделена на Северен и Южен Виетнам и са обещани свободни избори и скорошно обединение.
Това споразумение обаче е нарушено и в Южен Виетнам е създаден контрапрезидент с помощта на американската тайна служба ЦРУ.
Като католик той предприема много жестоки действия срещу комунистическите поддръжници на
северновиетнамския президент Хо Ши Мин и будистите.
Ситуацията беше разгласена по целия свят най-вече от публичното самозапалване на будистки монах в Сайгон през 1963 г.
На 2 ноември 1963 г. ЦРУ убива собствения си контрапрезидент.
През същата година, на 22 ноември, е убит и президентът на САЩ Джон Ф. Кенеди.
Малко преди това той обявява изтеглянето на всички американски съветници от Южен Виетнам.
Връзка?
През октомври 1963 г., малко повече от месец преди смъртта си, Кенеди започва и изтеглянето на американските войски от Виетнам.
В официален меморандум от 11 октомври 1963 г. той нарежда изтеглянето на хиляда
американски военни от Виетнам до края на годината.
Робърт Макнамара, министър на отбраната в кабинета на Джон Ф. Кенеди, по-късно заявява: Кенеди щеше да
се изтегли напълно от Виетнам, ако все още беше жив.
С тази политика обаче Кенеди попада в полезрението на военнопромишления комплекс и тайните служби на САЩ.
Целта им е да разширят господството на САЩ чрез по-нататъшни агресивни войни и военни
операции - включително във Виетнам и Куба.
Точно затова през 1961 г. се състоя инвазията в кубинския Залив на прасетата - но тя се провали.
Това е тайна военна операция на ЦРУ, чиято цел е свалянето на кубинския президент Фидел Кастро.
Тогава Кенеди уволнява директора на ЦРУ Алън Дълес и обявява намерението си да разруши властовите структури в ЦРУ.
Целта му е да върне ЦРУ под политически контрол.
В търсенето на лицата, стоящи зад убийството на Кенеди, следата към тайните служби на САЩ е безспорна.
Швейцарският историк д-р Даниеле Гансер:
"Според мен убийството на Кенеди е поръчано от Алън Дълес.
Алън Дълес е директор на американската тайна служба ЦРУ.
Ричард Бисел отговаря за тайните операции в отдела на ЦРУ.
Това е дясната ръка на Алън Дълес. И той уволнява и двамата.
И двамата бяха на мнение, че Кенеди представлява риск за сигурността на САЩ и за техните имперски интереси.
Защото те смятаха, че ако не нанесе удар, например срещу Фидел или Куба, ако не нанесе удар срещу Виетнам, ако не започне
война - тогава няма да има американско господство в света."
Няколко часа след убийството на Джон Кенеди Линдън Б. Джонсън полага клетва като нов
президент на САЩ на борда на самолет Air Force One.
По този начин Джонсън се издига на върха на американската политика без да бъде избран.
Джонсън прекратява мирната политика на Кенеди и вкарва САЩ във война със Северен Виетнам.
До 1968 г. във Виетнам са разположени над 500 000 американски войници.
ЦРУ е широко ангажирано в тази война и провежда множество тайни политически и военни операции.
Алън Уелш Дълес е ръководител на ЦРУ.
Дълес, един от главните заподозрени за убийството на Кенеди, участва в анкетната комисия.
Заедно с брат си Джон Фостър Дълес имат семейни връзки с Дейвид Рокфелер и са съоснователи на Съвета за международни отношения.
Масонът от 33-та степен Алън Дълес също е член на борда на CFR в периода 1927-1969 г.
Линдън Б. Джонсън (президент 1963-1969 г.) Джонсън също е бил масон.
През 1937 г. се присъединява към ложа № 561 в Джонсън Сити, Тексас, и е член на масонската ложа "Янус".
На 2 август 1964 г. в териториалните води на Северен Виетнам, в Тонкинския залив, се стига до малка схватка
между военния кораб USS Maddox и няколко леко въоръжени моторни лодки на Северен Виетнам.
Но през нощта на 4 август новият президент Джонсън обявява, че САЩ са били атакувани многократно през този ден.
Сега те ще трябва да отвърнат на удара, за да осигурят мир.
Години по-късно, през декември 2005 г., АНС признава, че инцидентът в Тонкинския залив е бил лъжа.
Американският кораб "Мадокс" вече не беше на мястото.
По този начин те разобличават президента Джонсън като военнопрестъпник.
Това нямаше никакви последици, защото и днес продължават да се измислят или създават причини за война -
както в Ирак, Либия, Югославия, Сирия, Йемен и т.н.
Провокациите, неспазените обещания и медийните лъжи са повсеместни.
Все още живите военнопрестъпници, като Буш, Чейни или Колин Пауъл, няма да бъдат изправени пред съда.
САЩ също никога не бяха официално осъдени, въпреки че безброй пъти бяха нарушавали забраната
за използване на сила, подписана през 1945 г.
Връщане към 1964 г:
Медиите разпространиха военните лъжи на американското правителство и така въвлякоха нищо
неподозиращите американци в опустошителна война.
Загиват три милиона виетнамци и 58 000 американски войници.
Имаше изнасилвания, обезглавявания, изтезания - както във всяка война.
Особеното беше, че тогава чуждестранните журналисти можеха да се движат свободно.
Те създават автентични образи от войната, които днес вече не могат да се видят.
Или пък някога сме виждали снимки от Афганистан или Ирак, на които се вижда как САЩ и
страните от НАТО извършват военни престъпления?
По онова време САЩ воюват със запалителното оръжие напалм - лепкава бензинова смес, която причинява тежки изгаряния.
Същото важи и за дефолианта Agent Orange, довел до тежки деформации при следващите поколения.
Още 400 000 виетнамци умират в резултат на това в следвоенните години. Сравнение с днешния ден:
Също толкова нехуманните оръжия като обеднения уран във войните на НАТО от Ирак до Сирия -
днес не виждаме снимки на това в мейнстрийма.
Но това не е всичко.
През 1964 г. САЩ нападат и съседен Лаос, като хвърлят 2 милиона тона бомби.
Това означава, че на всеки 8 минути в продължение на девет години се зарежда по един самолет.
През 1969 г. Камбоджа също е нападната - първоначално с фалшифицирани протоколи за разполагане на
самолети, които се преструват на воюващи във Виетнам.
Тези три незаконни войни бяха проведени без мандат на ООН и в нарушение на забраната на ООН за използване на сила.
Движението за мир на хипитата и движението за граждански права под ръководството на Мартин Лутър Кинг
набират сила от 1967 г. нататък в резултат на образите на войната и репортажите от Виетнам.
Знаменитости като боксьора Мохамед Али също изразиха категоричната си критика.
Той каза: "Белите хора изпращат черните хора да се бият с жълтите, за да защитят страната, която са откраднали от червените." .
В крайна сметка САЩ трябваше да преговарят за сключване на мирен договор.
През 1975 г., след единадесет години, войната във Виетнам приключва.