Sukob u Vijetnamu započeo je 1945. godine, kada je pod vodstvom Ho Chi Minha u Vijetnamu proglašena neovisnost.
Francuska, bivša kolonijalna sila, potom je pokušala vratiti zemlju pod svoju kontrolu u
takozvanom Indokinezkom ratu (1946.–1954.).
Ovo je iznenađujuće s obzirom na to da je Francuska – poput mnogih drugih zemalja, kao pouku iz Drugog svjetskog
rata koji je odnio 60 milijuna života – 24. listopada 1945. potpisala zabranu uporabe sile Ujedinjenih naroda.
Članak 2. glasi: "Svi članovi suzdržat će se u svojim međunarodnim odnosima od prijetnje ili upotrebe sile protiv
teritorijalnog integriteta ili političke neovisnosti bilo koje države ili na bilo koji drugi
način nespojiv s ciljevima Ujedinjenih naroda."
Ipak, uz podršku Sjedinjenih Američkih Država, Francuska je godinu dana kasnije vodila sljedeći rat.
Na kraju rata zemlja je podijeljena na Sjeverni i Južni Vijetnam, uz izgled slobodnih
izbora i ponovnog ujedinjenja u bliskoj budućnosti.
Međutim, taj je sporazum prekršen – i uz pomoć američke tajne službe, CIA-e, u Južnom
Vijetnamu je uspostavljen protupredsjednik.
Kao katolik, on je potom vrlo okrutno suzbijao komunističke pristaše sjevernovijetnamskog predsjednika Ho Ši Mina i budiste.
Situacija je postala poznata diljem svijeta prvenstveno zbog javnog samozapaljenja
budističkog redovnika u Saigonu 1963. godine.
Dana 2. studenoga 1963. CIA je ubila vlastitog protupredsjednika.
22. studenog iste godine ubijen je i američki predsjednik John F. Kennedy.
Neposredno prije toga planirao je povući sve američke savjetnike iz Južnog Vijetnama.
Povezanost?
U listopadu 1963., nešto više od mjesec dana prije svoje smrti, Kennedy je također počeo povlačiti američke trupe iz Vijetnama.
U službenom memorandumu od 11. listopada 1963. naredio je povlačenje tisuću američkih vojnika iz Vijetnama do kraja godine.
Robert McNamara, ministar obrane u kabinetu Johna F. Kennedyja, kasnije je izjavio da bi se
Kennedy potpuno povukao iz Vijetnama da je još bio živ.
Ovom politikom je, međutim, Kennedy izazvao animozitet vojnoprometnog kompleksa i američkih tajnih službi.
Njihova je svrha bila proširiti američku dominaciju kroz daljnje agresorske ratove i vojne
intervencije, uključujući u Vijetnamu i na Kubi.
Upravo zato je 1961. godine izvršena invazija na Zaljev svinja na Kubi – ali je propala.
Ovo je bila tajna vojna operacija CIA-e s ciljem svrgavanja kubanskog predsjednika Fidela Castra.
Kennedy je potom smijenio ravnatelja CIA-e Allena Dullesa i najavio svoju namjeru da razmontira moćne strukture unutar CIA-e.
Njegov je cilj bio vratiti CIA pod političku kontrolu.
U potrazi za onima koji stoje iza atentata na Kennedyja, trag neosporno vodi do američke tajne službe.
Švicarski povjesničar dr. Daniele Ganser komentira:
Po mom mišljenju, atentat na Kennedyja naredio je Allen Dulles.
Allen Dulles bio je ravnatelj američke tajne službe, CIA-e.
Richard Bissell je zadužen za tajne operacije u CIA-i.
To je Allen Dullesova desna ruka. I otpustio ih je obojicu.
Oboje su vjerovali da je Kennedy sigurnosni rizik za Sjedinjene Države i za američke imperijalne interese.
Jer su mislili da bi, ako ne bi napao, na primjer, Fidela ili Kubu, ako ne bi napao Vijetnam, ako ne bi
vodio rat, američka nadmoć u svijetu bila nemoguća.
Nekoliko sati nakon atentata na Johna F. Kennedyja, Lyndon B. Johnson položio je prisegu kao
novi predsjednik SAD-a na brodu Air Force One.
Johnson je tako dospio na vrh američke politike bez da je bio izabran.
Johnson je prekinuo Kennedyjevu politiku mira i uveo SAD u rat s Sjevernim Vijetnamom.
Do 1968. godine više od 500.000 američkih vojnika bilo je stacionirano u Vijetnamu.
CIA je bila duboko uključena u ovaj rat i provela je brojne tajne političke i vojne operacije.
Allen Welsh Dulles bio je šef CIA-e.
S Dullesom je jedan od glavnih osumnjičenika za atentat na Kennedyja sjedio u istražnoj komisiji.
On i njegov brat John Foster Dulles imali su obiteljske veze s Davidom Rockefellerom i
bili su suosnivači Vijeća za vanjske odnose.
Allen Dulles, slobodni zidar 33. stupnja, također je bio član upravnog odbora CFR-a od 1927. do 1969. godine.
Lyndon B. Johnson (predsjednik od 1963. do 1969.) Johnson je također bio slobodni zidar.
Pridružio se loži Johnson City br. 561 u Teksasu 1937. godine i također je bio član masonske lože Janus.
Dana 2. kolovoza 1964. u teritorijalnim vodama Sjevernog Vijetnama, u Tonkinskom zaljevu, dogodila se manja
sukobljavanja između ratnog broda USS Maddox i nekoliko lagano naoružanih brzih čamaca Sjevernog Vijetnama.
Ali u noći 4. kolovoza novi predsjednik Johnson objavio je da su SAD tog dana ponovno napadnute.
Sada bi se morali boriti kako bi osigurali mir.
Godinama kasnije, u prosincu 2005., NSA priznala je da je incident u Tonkinskom zaljevu bio izmišljen.
Jer USS Maddox više nije bio u tom području.
Time su razotkrili predsjednika Johnsona kao ratnog zločinca.
Ovo nije imalo posljedica, jer se i danas razlozi za rat i dalje izmišljaju ili se lažiraju – kao u
Iraku, Libiji, Jugoslaviji, Siriji, Jemenu i tako dalje.
Provokacije, slomljena obećanja i medijske laži su sveprisutni.
Ratni zločinci koji su još uvijek živi, poput Busha, Cheneyja i Colina Powella, neće biti izvedeni pred lice pravde.
Sjedinjene Države nikada nisu bile službeno osuđene, iako su bezbroj puta prekršile
zabranu nasilja koju su potpisale 1945. godine.
Povratak u godinu 1964.:
Mediji su širili ratne laži američke vlade, time uvlačeći neosumnjičene Amerikance u razoran rat.
Tri milijuna Vijetnamaca i 58.000 američkih vojnika su poginuli.
Bilo je silovanja, odrubljivanja glava, mučenja – kao i u svakom ratu.
Ono što je bilo posebno jest da su strani novinari tada mogli slobodno kretati.
Stvorili su autentične slike rata koje se danas više ne viđaju.
Ili smo ikada vidjeli fotografije iz Afganistana ili Iraka koje pokazuju da SAD i zemlje NATO-a čine ratne zločine?
U to vrijeme SAD se borio s napalmom, ljepljivom mješavinom benzina koja uzrokuje teške opekline.
Isto vrijedi i za defolijant Agent Orange, koji je izazvao teške deformacije u sljedećim generacijama.
U poslijeratnim godinama uslijed toga je umrlo još 400.000 Vijetnamaca. Usporedba s današnjim vremenom:
Danas u glavnim medijima ne vidimo nijednu sliku oružja koje je jednako nehumano kao
osiromašeni uran u ratovima NATO-a od Iraka do Sirije.
Ali to nije sve.
Godine 1964. SAD je također napao susjedni Laos, bacivši dva milijuna tona bombi.
To odgovara jednoj zrakoplovnoj pošiljci svakih osam minuta tijekom devet godina.
Godine 1969. Kambodža je također bila napadnuta – isprva lažnim zapisima o raspoređivanju
zrakoplova kojima se tvrdilo da se bore u Vijetnamu.
Ova tri ilegalna rata vođena su bez mandata UN-a i u kršenju zabrane upotrebe sile UN-a.
Od 1967. nadalje, slike rata i izvještavanja iz Vijetnama ojačali su hipi pokret za mir i pokret za
građanska prava na čelu s Martinom Lutherom Kingom.
Poznate ličnosti poput boksača Muhammada Alija također su izrazile svoju kritiku bez okolišanja.
Rekao je: "Bijelci šalju crnce da se bore protiv žutih ljudi kako bi zaštitili zemlju koju su ukrali od crvenih ljudi." .
Dakle, SAD je na kraju morao pregovarati o mirovnom ugovoru.
Godine 1975., nakon jedanaest godina, završio je Vijetnamski rat.