Konflikt v Vietnamu se je začel z razglasitvijo neodvisnosti leta 1945 pod vodstvom Ho Ši Mina.
Francija, nekdanja kolonialna sila, je nato v tako imenovani vojni za Indokino (1946-1954)
skušala državo ponovno prisiliti pod svoj nadzor.
To je presenetljivo, saj je Francija - tako kot mnoge druge države, ki so se naučile druge svetovne vojne s
60 milijoni mrtvih - 24. oktobra 1945 podpisala prepoved nasilja, ki so jo sprejeli Združeni narodi.
Člen 2 določa: "Vse članice se v svojih mednarodnih odnosih vzdržijo grožnje s silo ali uporabe sile proti ozemeljski
celovitosti ali politični neodvisnosti katere koli države ali na kakršen koli drug način,
ki ni v skladu z nameni Združenih narodov."</i
Kljub temu je Francija ob podpori ZDA že leto dni pozneje začela naslednjo vojno.
Ob koncu vojne je bila država razdeljena na Severni in Južni Vietnam, obljubljene so bile
svobodne volitve in kmalu ponovna združitev.
Vendar je bil ta sporazum prekršen in v Južnem Vietnamu je bil s pomočjo ameriške tajne službe CIA vzpostavljen protipredsednik.
Kot katoličan je nato zelo brutalno ukrepal proti komunističnim privržencem
severovietnamskega predsednika Ho Ši Mina in budistom.
O razmerah se je po svetu razvedelo predvsem zaradi javnega samosežiga budističnega meniha v Saigonu leta 1963.
2. novembra 1963 je CIA umorila lastnega podpredsednika.
Istega leta, 22. novembra, je bil umorjen tudi ameriški predsednik John F. Kennedy.
Malo pred tem je napovedal umik vseh ameriških svetovalcev iz Južnega Vietnama.
Povezava?
Oktobra 1963, le dober mesec pred smrtjo, je Kennedy začel tudi umik ameriških vojakov iz Vietnama.
V uradnem memorandumu z dne 11. oktobra 1963 je ukazal umik tisoč ameriških vojakov iz Vietnama do konca leta.
Robert McNamara, obrambni minister v kabinetu Johna F. Kennedyja, je pozneje izjavil: Kennedy bi se
popolnoma umaknil iz Vietnama, če bi bil še živ.
Vendar je Kennedy s to politiko padel v nemilost vojaško-industrijskega kompleksa in ameriških tajnih služb.
Njihov cilj je bil razširiti prevlado ZDA z nadaljnjimi agresivnimi vojnami in
vojaškimi operacijami - tudi v Vietnamu in na Kubi.
Prav zato je bila leta 1961 izvedena invazija v kubanski zaliv Svinj, ki pa je bila neuspešna.
Šlo je za tajno vojaško operacijo Cie, katere cilj je bil strmoglaviti kubanskega predsednika Fidela Castra.
Kennedy je razrešil direktorja Cie Allena Dullesa in napovedal, da namerava razgraditi oblastne strukture znotraj Cie.
Njegov cilj je bil vrniti CIA pod politični nadzor.
Pri iskanju odgovornih za atentat na Kennedyja je sled do ameriške tajne službe nezgrešljiva.
Švicarski zgodovinar Dr. Daniele Ganser:
"Po mojem mnenju je atentat na Kennedyja naročil Allen Dulles.
Allen Dulles je bil direktor ameriške tajne službe CIA.
Richard Bissell je v oddelku CIA odgovoren za tajne operacije.
To je desna roka Allena Dullesa. Oba je odpustil.
Oba sta menila, da Kennedy predstavlja varnostno tveganje za ZDA in njihove imperialne interese.
Mislili so namreč, da če ne bo udaril, na primer proti Fidelu ali Kubi, če ne bo udaril proti Vietnamu, če ne bo
vodil vojne - potem ne bo ameriške prevlade nad svetom."
Nekaj ur po umoru Johna F. Kennedyja je Lyndon B. Johnson na letalu Air Force One prisegel kot novi predsednik ZDA.
Johnson se je tako povzpel na vrh ameriške politike brez izvolitve.
Johnson je končal Kennedyjevo mirovno politiko in ZDA popeljal v vojno s Severnim Vietnamom.
Do leta 1968 je bilo v Vietnamu nameščenih več kot 500.000 ameriških vojakov.
CIA je bila v tej vojni močno vpletena in je izvedla številne tajne politične in vojaške operacije.
Allen Welsh Dulles je bil vodja Cie.
Dulles, eden glavnih osumljencev za umor Kennedyja, je bil član preiskovalne komisije.
Z bratom Johnom Fosterjem Dullesom sta bila družinsko povezana z Davidom Rockefellerjem
in soustanovitelja Sveta za zunanje odnose.
Tudi prostozidar 33. stopnje Allen Dulles je bil v letih 1927-1969 član upravnega odbora CFR.
Lyndon B. Johnson (predsednik v letih 1963-1969) Johnson je bil tudi prostozidar.
Leta 1937 se je pridružil loži Johnson City št. 561 v Teksasu in bil tudi član masonske lože Janus.
2. avgusta 1964 je v teritorialnih vodah Severnega Vietnama v Tonkinskem zalivu prišlo do manjšega spopada
med vojaško ladjo USS Maddox in nekaj lahko oboroženimi hitrostnimi čolni Severnega Vietnama.
V noči na 4. avgust pa je novi predsednik Johnson sporočil, da so bile ZDA tistega dne večkrat napadene.
Zdaj bodo morali vrniti udarec, da bi zagotovili mir.
Več let pozneje, decembra 2005, je NSA priznala, da je bil incident v Tonkinskem zalivu laž.
Ladje USS Maddox ni bilo več na kraju samem.
S tem so predsednika Johnsona razkrili kot vojnega zločinca.
To ni imelo nobenih posledic, saj se še danes izumljajo ali ustvarjajo razlogi za vojno - kot v Iraku,
Libiji, Jugoslaviji, Siriji, Jemnu in tako naprej.
Provokacije, neizpolnjene obljube in medijske laži so vseprisotne.
Vojni zločinci, ki so še živi, kot so Bush, Cheney ali Colin Powell, ne bodo kaznovani.
Tudi ZDA niso bile nikoli uradno obsojene, čeprav so prepoved uporabe sile, ki so jo podpisale leta 1945, kršile neštetokrat.
Nazaj v leto 1964:
Mediji so širili vojne laži ameriške vlade in s tem nič hudega sluteče Američane spravili v uničujočo vojno.
Umrlo je tri milijone Vietnamcev in 58.000 ameriških vojakov.
Kot v vsaki vojni so se dogajala posilstva, obglavljanja, mučenja.
Posebnost je bila, da so se tuji novinarji takrat lahko prosto gibali.
Ustvarili so avtentične podobe vojne, ki jih danes ni več mogoče videti.
Ali pa smo kdaj videli fotografije iz Afganistana ali Iraka, na katerih so ZDA in države Nata zagrešile vojne zločine?
ZDA so se takrat borile z zažigalnim orožjem napalmom, lepljivo bencinsko zmesjo, ki povzroči hude opekline.
Enako velja za defoliant Agent Orange, ki je pri naslednjih generacijah povzročil hude deformacije.
V povojnih letih je zaradi tega umrlo še 400.000 Vietnamcev. Primerjava z današnjim časom:
Enako nečloveško orožje, kot je osiromašeni uran v Natovih vojnah od Iraka do Sirije - danes
v osrednjem toku ne vidimo nobenih podob tega.
Toda to še ni vse.
ZDA so leta 1964 napadle tudi sosednji Laos in nanj odvrgle 2 milijona ton bomb.
To pomeni, da je devet let vsakih 8 minut obremenjeno eno letalo.
Leta 1969 je bila napadena tudi Kambodža - sprva s ponarejenimi protokoli o uporabi letal,
ki so se pretvarjala, da se borijo v Vietnamu.
Te tri nezakonite vojne so bile izvedene brez mandata ZN in v nasprotju s prepovedjo ZN o uporabi sile.
Mirovno gibanje hipijev in gibanje za državljanske pravice pod vodstvom Martina Luthra Kinga se je od leta 1967
dalje krepilo zaradi podob vojne in poročil iz Vietnama.
Tudi znane osebnosti, kot je boksar Muhammad Ali, so izrazile nedvoumno kritiko.
Dejal je: "Beli ljudje pošiljajo črnce v boj proti rumenim ljudem, da bi zaščitili državo, ki so jo ukradli rdečim ljudem." .
Na koncu so se ZDA morale pogajati o mirovni pogodbi.
Leta 1975 se je po enajstih letih končala vietnamska vojna.