Сукоб у Вијетнаму почео је када је 1945. године под вођством Хо Ши Мина проглашена независност Вијетнама.
Француска, некадашња колонијална сила, потом је покушала да врати земљу под своју
контролу у такозваном Индокинеском рату (1946–1954).
Ово је изненађујуће с обзиром на то да је Француска – као и многе друге земље, као лекција научена из Другог
светског рата, који је однео 60 милиона живота – 24. октобра 1945. потписала забрану насиља УН.
Члан 2 наводи: "Сви чланови ће се у својим међународним односима уздржавати од претње или употребе силе против територијалног
интегритета или политичке независности било које државе, или на било који други начин који је
у супротности са циљевима Уједињених нација."
Ипак, уз подршку Сједињених Држава, Француска је водила следећи рат само годину дана касније.
На крају рата земља је подељена на Северни и Јужни Вијетнам, уз изглед за слободне
изборе и поновно уједињење у блиској будућности.
Међутим, овај споразум је прекршен – и уз помоћ америчке тајне службе, ЦИА, у Јужном Вијетнаму је успостављен контра-председник.
Као католик, он је потом предузео веома бруталне мере против комунистичких присталица
северновијетнамског председника Хо Ши Мина и будиста.
Ситуација је постала позната широм света углавном захваљујући јавном самоспаљивању будистичког монаха у Сајгону 1963. године.
2. новембра 1963. ЦИА је убила свог сопственог контра-председника.
22. новембра исте године убијен је и председник Сједињених Америчких Држава Џон Ф. Кенеди.
Непосредно пре тога, планирао је да повуче све америчке саветнике из Јужног Вијетнама.
Повезаност?
У октобру 1963. године, нешто више од месец дана пре своје смрти, Кенеди је такође почео да повлачи америчке трупе из Вијетнама.
У званичном меморандуму од 11. октобра 1963. године наредио је повлачење хиљаду америчких
војних припадника из Вијетнама до краја године.
Роберт Мекнамара, секретар одбране у кабинету Џона Ф. Кенедија, касније је изјавио да би се Кенеди у
потпуности повукао из Вијетнама да је још био жив.
Међутим, овом политиком Кенеди је изазвао антипатије војно-индустријског комплекса и америчких тајних служби.
Они су имали за циљ да прошире америчку доминацију кроз даље ратове агресије и војне интервенције, укључујући Вијетнам и Кубу.
Управо због тога је инвазија на Залив свиња на Куби изведена 1961. године – али је пропала.
Ово је била тајна војна операција ЦИА-е са циљем свргавања кубанског председника Фидела Кастра.
Кенеди је потом разрешио директора ЦИА Алана Далса и објавио своју намеру да расформира моћне структуре унутар ЦИА.
Његов циљ је био да врати ЦИА под политичку контролу.
У потрази за онима који стоје иза атентата на Кенедија, траг недвосмислено води до америчке тајне службе.
Швајцарски историчар др Даниеле Гансер коментарише:
По мом мишљењу, атентат на Кенедија наредио је Ален Далс.
Ален Далс је био директор америчке тајне службе, ЦИА.
Ричард Бисел је одговоран за тајне операције у ЦИА.
То је десна рука Алена Далса. И он их обоје отпустио.
Обоје су веровали да је Кенеди био безбедносни ризик за Сједињене Државе и за америчке империјалне интересе.
Јер су мислили да ако он не нападне, на пример, Фидела или Кубу, ако не нападне Вијетнам, ако не води
рат – америчка доминација у свету би била немогућа.
Неколико сати након атентата на Џона Ф. Кенедија, Линдон Б. Џонсон је положио заклетву као
нови председник САД на броду авиона Ер Форс Уан.
Џонсон је тако уздигао до врха америчке политике без икаквих избора.
Џонсон је прекинуо Кенедијеву политику мира и увео Сједињене Државе у рат против Северног Вијетнама.
До 1968. године у Вијетнаму је било стационирано преко 500.000 америчких војника.
ЦИА је била у великој мери укључена у овај рат и спровела је бројне тајне политичке и војне операције.
Ален Велш Даллес је био шеф ЦИА.
Са Дулесом је један од главних осумњичених за атентат на Кенедија седео у истражној комисији.
Он и његов брат Џон Фостер Даллес имали су породичне везе са Дејвидом Рокфелером и били су суоснивачи Савета за спољне односе.
Ален Даллес, масон 33. степена, такође је био члан управног одбора ЦФР-а од 1927. до 1969. године.
Линдон Б. Џонсон (председник од 1963. до 1969.) Џонсон је такође био масон.
Придружио се ложи Џонсон Сити бр. 561 у Тексасу 1937. године и такође је био члан масонске ложе Јанус.
2. августа 1964. године у територијалним водама Северног Вијетнама, у Тонкинском заливу, догодила се мала
сукобља између ратног брода УСС Мадокс и неколико лако наоружаних брзих чамаца Северног Вијетнама.
Али у ноћи 4. августа нови председник Џонсон је објавио да су Сједињене Државе тог дана поново биле нападнуте.
Сада ће морати да узврате ударац како би обезбедили мир.
Годинама касније, у децембру 2005. године, НСА признала је да је инцидент у Тонкинском заливу био измишљен.
Јер УСС Маддокс више није био у том подручју.
На тај начин су разобличили председника Џонсона као ратног злочинца.
Ово није имало последице, јер се и данас и даље измишљају или фалсификују разлози за рат – као у
Ираку, Либији, Југославији, Сирији, Јемену и тако даље.
Провокације, сломљена обећања и медијске лажи су свуда присутни.
Ратни злочинци који су још увек живи, као што су Буш, Чејни и Колин Пауел, неће бити изведени пред лице правде.
Ниједна држава није никада званично осуђена, иако је безброј пута прекршила забрану насиља коју је потписала 1945. године.
Повратак у годину 1964:
Медији су ширили ратне лажи америчке владе, тиме увлачећи неопредмишљене Американце у разорни рат.
Три милиона Вијетнамца и 58.000 америчких војника су погинули.
Било је силовања, одсецања глава, мучења – као и у сваком рату.
Оно што је било посебно јесте да су страни новинари у то време могли слободно да се крећу.
Они су створили аутентичне слике рата које се данас више не виде.
Или смо икада видели фотографије из Авганистана или Ирака које показују да САД и земље НАТО-а чине ратне злочине?
У то време САД су се бориле напалмом, лепљивом мешавином бензина која изазива тешке опекотине.
Исто важи и за дефолијант Агент Оренџ, који је изазвао тешке деформације у наредним генерацијама.
У послератним годинама још 400.000 Вијетнамца је умрло као последица. Поређење са данашњим даном:
Данас у главним медијима не видимо ниједну слику оружја које је подједнако нехумано као
осиромашени уранијум у НАТО ратовима од Ирака до Сирије.
Али то није све.
1964. године САД су такође напале суседни Лаос, бацивши два милиона тона бомби.
То је једна теретна летелица сваких осам минута током девет година.
1969. године Камбоџа је такође била нападнута – у почетку лажним дневницима распоређивања
авиона који су тврдили да се боре у Вијетнаму.
Ове три илегалне рата вођене су без мандата УН и у супротности са забраном УН на употребу силе.
Од 1967. године надаље, слике рата и извештаји из Вијетнама ојачали су хипи покрет за мир и покрет за
грађанска права којим је руководио Мартин Лутер Кинг.
Познате личности као што је боксер Мухамед Али такође су без двоумљења изразиле своју критику.
Он је рекао: "Бели људи шаљу црнце да се боре против жутих људи како би заштитили земљу коју су украли од црвених људи." .
Дакле, САД су на крају морале да преговарају о мировnom уговору.
1975. године, након једанаест година, завршио се Вијетнамски рат.