Efter vedtagelsen af gældspakken i Forbundsrådet den 21. marts 2025 var vejen banet for den største
låntagning i Forbundsrepublikken Tysklands historie.
Mainstreammedierne talte om omkring en billion euro i ny gæld.
Men som de aktuelle beregninger af CDU/CSU's og SPD's aftale med De Grønne viser, kan det nye gældsbjerg blive langt større.
Økonomen Wolf Heinrich Reuter, som var cheføkonom i det tyske finansministerium, indtil "trafiklyset" blev
brudt, forventer ny gæld på "mindst 1,8 billioner" euro i løbet af de næste ti år som følge heraf.
I lyset af dette enorme beløb slog en hel række førende økonomer og selv den føderale revisionsmyndighed alarm og
advarede indtrængende om de negative virkninger af gældspakken.
Men deres advarsler blev mere eller mindre ignoreret af mainstreammedierne, og de
topøkonomer, der advarede, blev kun nævnt i forbifarten.
Det var for eksempel ● Lars Feld: Professor i økonomisk politik ved universitetet i Freiburg og
tidligere formand for "Council of Economic Experts".
● Veronika Grimm: økonom, professor ved det tekniske universitet i Nürnberg og medlem af "Council of Economic Experts".
● Volker Wieland: Direktør for Institute for Monetary and Financial Stability (IMFS) ved Goethe University
Frankfurt og tidligere medlem af "Council of Economic Experts"
● Justus Haucap: Dekan ved Heinrich Heine University Düsseldorf og tidligere formand for Monopolkommissionen
● Christoph M. Schmidt, formand for Leibniz-instituttet for økonomisk forskning
Alle disse førende økonomer frygter, at gældspakken vil sætte gang i inflationen og føre til et
stort tab af velstand for den tyske befolkning.
Det kan endda bringe den europæiske finansielle stabilitet i fare og få eurokrisen til at blusse op igen.
I den forbindelse taler den anerkendte økonom, ledelseskonsulent og forfatter Dr. Markus Krall også om det
største røveri i Forbundsrepublikken Tysklands historie.
Herunder kan du se uddrag af to interviews med Dr. Krall og finanseksperten Ernst Wolff af
den kendte pædagog og forfatter Krissy Rieger.
Den analyserer præcist planerne for den kommende nye forbundsregering under Friedrich Merz og
kommer frem for alt ind til kernen af konsekvenserne:
Krissy Rieger: Hej mine kære, i dag har vi Markus Krall hos os. Mange tak for din tid.
Markus Krall: Med glæde, fru Rieger. Altid noget nyt.
Krissy Rieger: Vi går stadig gennem turbulente tider, kan man sige, fra vores sidste samtale.
Og nu er resultatet af forbundsdagsvalget kommet, alt er forbi. Og hvad synes du?
Blev du også overrasket over, at CDU/CSU er blevet mere populære igen, nu hvor det
endelige resultat foreligger? Hvad synes du om det?
Markus Krall: Tja, CDU/CSU klarede sig faktisk meget dårligere, end de burde have gjort i
betragtning af trafiklysregeringens katastrofale resultater.
Ja, hvis man er velsignet med en så dårlig regering, som CDU har været som opposition, så burde
man faktisk få et sted mellem 35 og 40 procent.
I princippet er det takket være Merz' dårlige resultater allerede før valget, at CDU klarede sig
relativt dårligt, omstændighederne taget i betragtning.
Og når man samtidig tænker på, at han stort set smed masken efter valget og ikke bare brød hvert eneste valgløfte,
men vendte det til sin modsætning, så er det ikke overraskende, at AfD nu kun er to procentpoint fra CDU.
Og jeg håber, at AfD snart vil overhale CDU, så de lange knives nat bryder ud i CDU, og partiet
slipper af med sin helt igennem mislykkede leder.
Krissy Rieger: Hvilket valgløfte syntes du var værst at bryde?
Markus Krall: Ja, det er svært. Faktisk var hver eneste så katastrofal, at man ikke engang ved, hvor man skal begynde.
Det, han lagde mest vægt på, var selvfølgelig, at han ville føre en sund finanspolitik.
I løbet af fire uger har han nu optaget mere gæld, end hele Forbundsrepublikken Tyskland
har gjort, siden den blev grundlagt i 1949.
Det er man nødt til at forestille sig. Det er rigtigt, at den ikke har fordoblet sin gæld, men
Forbundsrepublikken Tyskland startede ikke med nul gæld dengang.
Så det, der var dengang, og forskellen fra dengang til nu, svarer nogenlunde til det, som
Merz nu gør igen i ét hug med sin gældspakke.
Det fordobler derfor Forbundsrepublikken Tysklands gæld og bringer grosso modo landet til italienske tilstande, nemlig til
over 100 procent gæld i forhold til bruttonationalproduktet, hvilket vil føre til en
enorm fortrængning af private investeringer.
Så private investeringer skubbes tilbage af den statslige efterspørgsel, som så sætter ind.
Det hele er en march mod socialisme.
Og det andet store, det andet store katastrofale, ja, det andet store katastrofale løftebrud er i princippet med
hensyn til migration. Her har han markeret den stærke Max.
Og det, vi ser nu, er, at han sprang som en tiger og landede som et sengetæppe med fru Esken som et sengetæppe.
Så det er noget, du skal give dig selv.
Ja, jeg tror, at hun hver morgen har, hvordan skal jeg sige det, en behagelig prikkende fornemmelse
i tæerne, når hun går hen over dette sengetæppe.
Og det tredje store emne, hvor han også har fejlet totalt, er selvfølgelig hele spørgsmålet om energi og klima.
For i princippet fortsætter han nu den destruktive politik, som Habeck førte, og som er
ansvarlig for afindustrialiseringen af Tyskland.
Og jeg må sige, at kombinationen af alt dette har noget Honecker-agtigt socialistisk over sig.
Så det er allerede på den linje, hvor man må sige, at hvis man vil bringe Tyskland til fald, så gør man det på denne måde.
Krissy Rieger: Man kan sige, at han har aflyst alle sine valgløfter.
Markus Krall: Ja, han var allerede en lille smule markeret før, men nu er det virkelig udryddet, kan man sige.
Krissy Rieger: Når det drejer sig om gæld, siger man altid, at det er vigtigt for økonomien.
Vil du sige, at denne gæld nu driver økonomien, og at den nu er ved at ændre sig?
Markus Krall: Det er noget vrøvl, at denne gæld skulle hjælpe økonomien.
Denne gæld hjælper de store virksomheder, dvs. forsvarsvirksomhederne og nogle andre store
virksomheder, men de vil så ikke investere i den tyske økonomi.
Lad os f.eks. tage de fire milliarder - sandsynligvis 500 milliarder - i forsvarsudgifter, som Merz vil sætte i gang.
Hvem drager fordel af dette? Virksomheder som Rheinmetall.
Men Rheinmetall investerer ikke i Tyskland, fordi energiomkostningerne i Tyskland til denne meget energiintensive
produktion er så høje, at det ikke engang kan betale sig for dem.
De er i gang med at bygge nye fabrikker til ammunition og alt muligt andet i resten af Ukraine.
Ja, det gør de. De bygger dem i resten af Ukraine.
De skaber et lille økonomisk mirakel, men ikke i Tyskland. Og sådan vil det være overalt.
Så disse penge vil være spildt. Det vil ikke hjælpe økonomien på nogen måde, selv om en eller to virksomhedschefer allerede
gnider sig i hænderne og tænker, at det bliver fantastisk, hvad der er i vente for os. Ja, vi kommer til at tjene ekstra.
Ja, nogle vil tjene særligt godt, men middelklassen vil selvfølgelig blive skubbet
yderligere tilbage på virksomhedernes bekostning.
Så det er et princip. Hvad sagde Mussolini? Fascisme er en forening af staten og store virksomheder.
Det er det, vi har her igen. I økonomisk forstand.
Og det, vi vil se, er selvfølgelig, at dette program ikke vil hjælpe økonomien, men vil
skade den i stor stil. Og det af flere grunde.
For det første er det en kendsgerning, at disse 1.800 milliarder vil æde hele det tyske
opsparingsresultat i løbet af fire et halvt år.
Så 400 milliarder er de 10 procent af bruttonationalproduktet, som Tyskland sparer hvert år.
Så vi er nødt til at sætte hele vores opsparing i statsgæld i fire et halvt år, så vi ikke behøver at gældsætte os i udlandet.
Selvfølgelig vil vi også optage gæld i udlandet, men bare for at gøre størrelsesordenen klar.
Det andet problem er, at Tysklands kreditværdighed falder til italiensk niveau.
Og indtil nu har Italien, Frankrig og andre kun kunnet refinansiere sig rimeligt billigt,
fordi de har lånt Tysklands kreditværdighed.
Gennem garantierne og gennem euroen og alle de overførselsmuligheder, der er blevet udnyttet.
Og selvfølgelig i strid med alle de løfter, vi fik i 1999, da euroen blev lanceret, men det er et andet emne.
Så nu er Tyskland ved at falde i den samme kreditværdighedsfælde, og der er ingen, der vil låne os deres kreditværdighed.
Resultatet vil være stigende renter på de internationale kapitalmarkeder for tyske obligationer og lån.
Og disse stigende renter vil fortrænge private investeringer.
En husbygger, der betaler fem eller seks procent i rente på realkreditlånet, har ikke
længere råd til det, så han vil ikke bygge.
Præcis det samme gælder for den iværksætter, der bygger eller ikke bygger en fabrik eller
investerer eller ikke investerer i software.
Disse investeringer vil ikke længere finde sted, og i det tekniske sprog på "økonomkinesisk" kaldes dette "crowding out".
Med andre ord fortrængning af private investeringer på grund af offentlige udgifter.
Og derudover får vi selvfølgelig ikke, hvad folk håber på for de 1,8 billioner.
I kan godt glemme, mine damer og herrer, at I får infrastruktur eller noget lignende til gengæld.
Nu skal jeg regne det ud for dig. Så lad os først trække 500 milliarder fra de 1,8 billioner, som skal gå til oprustning.
Panser er ikke en investering, men oprustning er statsligt forbrug, fordi kampvogne
ikke er egnede til at producere andre ting.
Og det gør hverken droner eller patroner. Du kan kun skyde dem.
Ja, så dette - de kalder det altid investering - ja, vi er nødt til at investere i vores sikkerhed og alt det vrøvl.
Ja, den bedste investering i vores sikkerhed ville være at søge et godt forhold til alle vores naboer.
Men så har de i et anfald af storhedsvanvid, som vi ikke har haft siden Adolfs og Wilhelms tid, lagt sig ud med alle.
Så du kalder den kinesiske præsident for en diktator, den russiske præsident alligevel, den amerikanske præsident, alle de
ting, der er blevet smidt i hovedet på ham i den fejlagtige tro, at han aldrig ville blive
præsident. Jeg vil ikke engang nævne det her.
Vi tager virkelig røven på alle. Og så ser det ud til, at vi på en eller anden måde er nødt til at bruge penge
på sikkerhed nu, som vi aldrig ville have været nødt til at bruge, hvis vi ikke havde gjort det.
Så det er det offentlige forbrug. Så er der 1,3 billioner tilbage.
Af disse 1,3 billioner vil 300 milliarder sandsynligvis ikke gå til investeringer, men til flygtningeomkostninger.
Det er allerede blevet annonceret, at delstaterne nu vil hjælpe sig selv fra denne pulje for at fortsætte med at
finansiere migration, som er blevet helt ufinansierbar.
Ja, så er der en billion tilbage. Halvdelen af disse billioner vil sandsynligvis gå til såkaldte klimainvesteringer og
den anden halvdel til egentlige infrastrukturinvesteringer.
Klimainvesteringerne, mine damer og herrer, er fuldstændig spildte, for hvor 1.000 vindmøller ikke producerer elektricitet,
når der ikke er vind, producerer 10.000 vindmøller hvor meget elektricitet, når der er vind? Så det vil ikke fungere.
Så reglen om tre, hr. Habeck kan ikke gøre det, og det kan hr. Merz åbenbart heller ikke.
Men som jeg sagde, hvor 1.000 vindmøller ikke producerer noget, producerer 10.000 heller ikke noget.
Så at gange med nul betyder nul, mine damer og herrer.
Så disse 500 milliarder vil fortsat blive kanaliseret ind i spildte og urentable
investeringer. Den mest massive fejlallokering nogensinde.
Det er alt sammen ting, som vi senere bliver nødt til at rive ned med store omkostninger, fordi ingen vil
kunne bruge det til noget, når dette vanvid er overstået.
Det efterlader 500 milliarder til reelle infrastrukturinvesteringer. Men
staten er den værste køber af alle.
Når staten opfører en bygning et sted, koster det altid to til tre gange så meget pr.
kvadratmeter, som når privatpersoner gør det.
Med andre ord vil vi - og det gælder for alt, for veje, broer, bygninger, hospitaler, skoler, uanset hvad
staten bygger, er det altid dobbelt så dyrt, som hvis det blev gjort af den private sektor.
Og resultatet bliver, at vi kun får infrastruktur til en værdi af 250 milliarder for de 500 milliarder.
Og hvis vi nu også tænker på, at denne enorme efterspørgsel, som staten ønsker at udvikle, nu støder på en nedslidt byggebranche,
som er halveret som følge af Habecks varmelov, fordi han ødelagde ejendomsmarkedet og dermed drev utroligt mange
byggefirmaer til konkurs, så vil denne enorme efterspørgsel nu støde på et begrænset udbud.
Og hvad sker der i sådan en situation? Priserne stiger.
Med andre ord får vi ikke infrastruktur for 250 milliarder, vi får det måske for 150 milliarder.
Men så har vi 150 milliarder til infrastruktur, og angiveligt er hullet til jernbanen
alene på 100 milliarder, så hvad er der tilbage?
50 milliarder, mens vi bruger 50 milliarder på udviklingsbistand og 15 milliarder på NGO'er? Forholdet er ikke længere rigtigt.
Mine damer og herrer, I får en gæld på 1,8 billioner.
Dine børn og børnebørn vil stadig betale for dem, længere end for Versailles.
Og til gengæld vil Merz give jer infrastruktur til en værdi af 150 milliarder, eller
maksimalt 200 milliarder. Det er, hvad der vil ske.
Godt for økonomien, min bare røv. Det er det største røveri, der nogensinde er begået mod det tyske folk.
Krissy Rieger: Det er også sådan, jeg ser det. Og du sagde, at de næste generationer vil betale det tilbage. Hvad er planen?
Der er trods alt diskussioner om at bruge folks opsparing, måske ejendomsskatter. Hvordan kan alt dette betales tilbage?
Markus Krall: Tilbagebetalingen vil være en interessant ting. En stor del af tilbagebetalingen vil ske gennem inflation.
Det betyder, at borgere, der har investeret deres penge i statsobligationer og i nominelle værdier, dvs. livsforsikringer,
pensionsforsikringer, opsparingsbøger osv. eller i kontanter, vil blive eksproprieret gennem inflationen.
Og hvordan skal det ske? Man kan ikke skaffe disse penge på kapitalmarkedet i så store mængder uden massive rentestigninger.
Jeg er ked af det.
Så med mellemmænd som BlackRock, som i øvrigt vil tjene en formue på det, vil de opkøbe disse
obligationer direkte fra Forbundsrepublikken Tyskland.
Og så vil BlackRock sælge dem videre til ECB. Til en overpris, selvfølgelig.
Det betyder, at BlackRock trykker på to knapper hver gang, nemlig køb og salg. Og det bliver så sendt videre til ECB.
Og til gengæld kan vi tjene milliarder risikofrit, uden anstrengelse, ved at trykke på to knapper.
Det er det, der vil ske. Det er derfor, BlackRock synes, det er så godt.
Og det er derfor, at Merz, som tidligere chef for BlackRock Europe eller formand for
BlackRock Europes bestyrelse, synes, at det er så godt.
Så hans tidligere arbejdsgiver Larry Fink gnider sig allerede i hænderne af glæde.
Han er selvfølgelig også storaktionær i hele forsvarsindustrien.
Med andre ord dem, der vil få gavn af denne razzia.
Det er sådan, det ser ud. Så hvor ligger Merz' loyalitet?
Åbenbart ikke for det tyske folk, som han fortalte en røverhistorie om, at han var en sund finanspolitiker.
Det er det, der kommer til at ske.
Og i det øjeblik BlackRock opkøber disse enorme mængder af obligationer og sælger dem videre
til ECB, vil ECB købe dem med nytrykte penge.
Og det vil øge pengemængden. Og denne stigning i pengemængden har en inflationsskabende effekt.
Og hvis pengemængden så stiger pænt, og penge devalueres, så vil disse 1,8 billioner stort set blive tjent
ind igen gennem devaluering af livsforsikringer, statsobligationer og opsparingskonti.
Det er derfor taget direkte fra borgeren på denne måde.
Der er ingen gratis frokost, mine damer og herrer.
Staten vil altid være nødt til at lade borgerne betale for alt, hvad den bruger. Der er ingen vej udenom.
Krissy Rieger: Nu kommer de næste skatteforhandlinger. For CDU har faktisk lovet, eller Merz har
lovet, at der vil komme mere i form af skattelettelser.
Men vi kan nu se, at det sandsynligvis ikke bliver til noget. Hvordan ser du på det?
Vil vi nogensinde opleve, at en skat bliver sat ned i Tyskland, og at der ikke kommer ti nye til i mellemtiden?
Markus Krall: Så ikke blandt denne politiske klasse. Det er også helt klart.
Det er ligegyldigt, hvor mange penge de giver dem.
De kan hæve skatterne endnu mere. De kan optage endnu mere gæld. Det vil aldrig være nok. Det vil aldrig være nok.
Den politiske klasses grådighed og korruption er uendelig.
Uanset hvor meget de giver dem, vil grådigheden kun stige. Det er også let at forudsige.
Derfor vil der med denne politiske klasse hverken blive tale om skattelettelser, reelle lettelser,
skatteforenkling eller nogen form for reform, men om skattestigninger i kombination med mere gæld.
Og pengene vil blive brugt med fulde hænder.
Vi har lige været tilbage i Syrien og har endnu engang efterladt 300 millioner med de folkemord, der nu er ved magten der.
Så vi finansierer nu folkemordet på alawitter, drusere og kristne med vores skattepenge.
Det er det, der sker. Det skal siges klart og tydeligt.
Jeg mener personligt, at det er medvirken til folkedrab, og at det er strafbart.
Og at disse mennesker alle bør stilles for retten for at støtte et folkemorderisk regime i dets blodige aktiviteter.
Men det er et andet emne.
Den vil fortsat blive brugt med fulde hænder.
Enhver, der tror, at det selvfølgelig kun skyldes ønsket om at bruge penge, kender ikke vores korrupte politiske klasse.
Jeg er sikker på, at de fleste af vores politikere har konti i Dubai eller et andet sted, hvor bestikkelser flyder. De afleverer
et par hundrede millioner der, og til gengæld står der et par millioner på en konto et sted langt væk,
hvor reglerne for hvidvaskning af penge ikke fungerer, og hvor man kan gøre, hvad man vil.
Og derfor mener jeg, at det, vores politiske klasse er i gang med her, er et korrupt røveri mod det tyske folk.
Og i USA er det nu kommet frem, at en stor del af de milliarder, der er strømmet ind i for eksempel
Ukraine, er gået tilbage til demokratiske politikere.
Det var derfor en cirkulær transaktion på bekostning af tredjeparter, nemlig de amerikanske skatteydere.
Hvis det er anderledes i Tyskland, vil jeg spise en kost med skaftet.
Krissy Rieger: Hvilken fremtid, det er mit sidste spørgsmål, hvilken fremtid forventer du for Tyskland om fem år?
Markus Krall: Jeg tror, at vi om fem år vil befinde os i en bedre fremtid, end vi gør nu.
Men i mellemtiden vil vi opleve en megakatastrofe, som Merz vil føre dette land ud i, fordi han er fast
besluttet på at blive kansler på venstrefløjens nåde, ikke sandt? Det er trods alt hans livslange drøm.
Jeg er ked af det.
Og den politik, han fører nu, vil derfor i bogstaveligste forstand føre til katastrofe på alle fronter.
På den økonomiske front vil det føre til en massiv afindustrialisering, til en massiv udvandring af virksomheder.
Jeg hører kun om det nu, når jeg taler med rekrutteringskonsulenter, som
placerer ledere, der er blevet afskediget.
Jeg havde for nylig et par samtaler med venner, som er i denne branche, og de fortalte mig alle, at når de tidligere havde
kandidater, var det mere sandsynligt, at kandidaterne ville sige: "Ja, jeg vil gerne se, hvordan jeg kan forbedre
mig her. Jeg har brug for det næste skridt i min karriere,
Og nu er det sådan, at folk søger arbejde i forventning om omstrukturering, migration,
lukning, insolvens, hele molevitten, ikke sandt?
Med andre ord vil vi på alle fronter se virksomheder, der enten kollapser eller udvandrer,
eller som reducerer deres produktion og fyrer folk.
Vi har allerede den højeste arbejdsløshed i 10 år, ikke sandt?
Arbejdsløsheden stiger markant, og den vil accelerere, og konkurserne er fortsat med at stige i tre et halvt
til fire år og sætter nye rekorder for konkurser hvert år.
Zombierne falder, som jeg annoncerede for længe siden, ikke sandt?
Zombierne falder, og de falder nu, og de falder i stort tal, og ja, denne økonomiske krise vil blive forværret af Merz' politik.
Hvis der kun udbetales nok penge, vil der selvfølgelig være en falsk blomstring i et par måneder, måske endda et par kvartaler.
Men det vil blive kompenseret og overkompenseret af vores eksportindustris kollaps, for det første fordi vi ikke længere
er konkurrencedygtige, og for det andet fordi amerikanerne vil reducere deres offentlige udgifter med tre til fem billioner.
Så DOGE , motorsaven, går virkelig ind i det,
og denne reduktion i de amerikanske statsudgifter vil føre til en enorm, enorm nedgang i den amerikanske
efterspørgsel efter import, og deres efterspørgsel efter import er vores efterspørgsel efter eksport.
Og det vil også nå Kina, hvor en tilpasningskrise også vil blive udløst af de amerikanske tiltag, og hvis Kina så
også skrumper, vil der ikke være mere efterspørgsel fra Kina.
Med andre ord vil det kulminere, alle disse effekter vil komme sammen på samme tid, og så
vil landet stå med ryggen mod muren økonomisk.
Erfaringen viser således, at en politisk klasse, der har ryggen mod muren økonomisk, er klar til at føre krig.
Jeg har en mistanke om, at Merz vil levere Taurus-missiler til Ukraine med målgodkendelse til Rusland, selv før det går galt.
Han er, jeg siger det bevidst, grænseløs nok til ikke at bruge ord, der kan tolkes som fornærmende over for politikere.
Og hvis en af disse Taurus skulle ramme Moskva eller endda Kreml, er jeg bange for, at russerne ville sende os oplysninger om,
hvilke områder i Berlin og hvilke fabrikker i det sydlige Bayern, hvor Taurus produceres, vi kunne evakuere
for at begrænse de menneskelige skader ved modangrebet.
Krissy Rieger: Vi springer direkte ind i det aktuelle emne. Hvad synes du om koalitionsaftalen? Hvilket indhold bekymrer dig?
Ernst Wolff: Så det store billede er faktisk bekymrende. Koalitionsaftalen har to prioriteter.
Den ene er opgradering, og den anden er digitalisering.
Så for mig er koalitionsaftalen ikke andet end en tilladelse til, at BlackRock kan kontrollere Tyskland endnu bedre.
Man skal huske på, at Bundeswehr allerede er kommet godt i gang.
De har bestilt F-35-kampfly. De er ved at blive færdiggjort eller produceret af Lockheed Martin.
Hovedaktionærerne er BlackRock, Vanguard og State Street.
Så blev der bestilt helikoptere og ubåde.
I mellemtiden har Merz også sagt, at han går ind for levering af Taurus-missiler til Ukraine.
Taurus-missiler fremstilles af MBDA og Saab.
MBDA er et underselskab af Airbus, dvs. BAE Systems.
Og så er der selvfølgelig også de største aktionærer - BlackRock er en af de største aktionærer.
Hvad angår digitalisering, ved vi alle, at de store digitale koncerner alle har BlackRock som hovedinvestor.
Og vi ved alle, at Merz var formand for BlackRock Tysklands bestyrelse i årene før 2020, dvs. fra 2016 til 2020.
Så det hele er ikke andet end en invitation til BlackRock om at fortsætte den store omfordeling i Tyskland.
De tyske borgere vil betale, og BlackRock vil indkassere.
Ernst Wolff: Vi vil opleve den højeste arbejdsløshed nogensinde, og det vil ske i denne valgperiode.
Vi vil se priserne fortsætte med at gå gennem taget, ligesom de har gjort hidtil. Især i fødevaresektoren.
Vi vil opleve stor ustabilitet. Vi ser i øjeblikket handelskrigene.
De fremmer ikke ligefrem stabiliteten i den internationale økonomi, tværtimod.
Og frem for alt vil vi opleve én ting. Vi vil se en stor omfordeling fra bunden til toppen.
Så jeg må bare minde jer om, at sidste onsdag oplevede milliardærerne i verden den største gevinst på en enkelt dag.
De steg med 303 milliarder sidste onsdag.
Ikke fordi aktiemarkederne er steget så meget, men fordi de er gået ned den ene dag og op igen den næste.
Og i dag kan man også tjene ganske godt på faldende aktiekurser, hvis man har de rigtige rådgivere og den rigtige
insiderinformation. Og det havde disse mennesker tydeligvis.
Krissy Rieger: Det er alt sammen meget, meget, meget, meget tungt. Og nu tænker man, at det måske er en
personlig vurdering, men Merz siger det meget, meget tydeligt, han siger, at alt nu bliver dyrere.
Ernst Wolff: Ja, selvfølgelig, det er helt uundgåeligt.
Så vi kommer til at opleve en oversvømmelse af penge, som er noget helt særligt.
Med andre ord endnu større end efter den globale finanskrise i 2007 og 2008.
Og det betyder selvfølgelig, at priserne vil stige dramatisk.
Så vi ved, at denne påståede særlige fond nu er blevet bragt i spil her.
Det har regeringen nu også taget til sig.
Det er 500 milliarder i ny gæld. Det skal selvfølgelig inddrives på en eller anden måde i form af statsobligationer.
Og det betyder selvfølgelig, at der kommer mange flere penge i omløb, og at pengene i sig selv bliver yderligere devalueret.
Så vi må regne med, at penge vil blive kraftigt devalueret i den nærmeste fremtid.
Ifølge Markus Krall og Ernst Wolff kommer de tyske borgere til at betale for en politik til
fordel for BlackRock i et måske hidtil uset omfang.
Men hvem står bag BlackRock, som er verdens største kapitalforvalter med over 10 billioner dollars?
Kundekredsen består af institutioner som banker, fonde eller stats- og pensionsfonde og frem for alt private investorer.
Det er de superrige, såsom Rothschilds, Rockefellers eller Warren Buffet.
BlackRock kan f.eks. takke en overførsel af aktiver fra Rothschilds på omkring 2,8 billioner
USD for at blive den største kapitalforvalter.
Rothschild-familien hører til i toppen af verdens fornemme frimureri.
Interessant nok er Larry Fink, BlackRocks grundlægger og CEO, også frimurer af høj grad
og medlem af seks magtfulde originale loger.
BlackRock kan således identificeres som et redskab for finansmafiaen og det globale frimureri på højt niveau.
Som allerede vist i programmet "Denne sammensværgelse ødelægger Tyskland" , er Friedrich
Merz ikke bare en håndlanger for denne mafia.
Hans medlemskab af en lang række meget indflydelsesrige organisationer for højgradsfrimurerne viser,
at han, ligesom højgradsfrimureren Olaf Scholz, er frontfigur for dette kriminelle kartel.
Hans deltagelse i Bilderberg-konferencen 2024 betyder endda, at han er den udvalgte repræsentant for den
finansielle mafia af høj grad af frimureri i Tyskland.
En opgave, som han nu tilsyneladende tager fat på med stor beslutsomhed og til stor skade for den tyske befolkning.
Da gældspakken kun tjener deres interesser, må den også erklæres for endnu en forbrydelse fra dette
kartel, der hærger som en kræftsvulst blandt menneskeheden.
Desuden blev det i programmet "The Agenda of the Great Reset - Economic Destruction and War" forklaret, at Tyskland og EU
bevidst er blevet ødelagt økonomisk i næsten ti år nu af den politik, der styres af frimurerne på højt niveau,
og muligvis også ført direkte ind i en krig med Rusland.
Målet for disse kriminelle er ikke bare plyndring, men den "store nulstilling", som den højtstående frimurer og grundlægger
af World Economic Forum WEF Klaus Schwab har proklameret.
Formålet er at etablere en ny verdensorden med en verdensregering, hvor økonomisk stærke og suveræne stater ikke har nogen plads.
Fra dette perspektiv får gældspakken med dens katastrofale konsekvenser for Tyskland og den
finansielle stabilitet i hele eurozonen en helt ny dimension.
Det er tydeligt, at Friedrich Merz og SPD ikke bare fortsætter den tidligere regerings destruktive arbejde uden
problemer, men endda fremskynder det til et økonomisk kollaps og Tysklands totale overgældssætning.
Som dokumenteret af whistlebloweren John Perkins' afsløringer åbner en sådan udvikling igen døren for yderligere røverier,
hvilket udløser en veritabel spiral af forarmelse og i sidste ende bringer lande helt under dette kriminelle
kartels herredømme eller forbereder dem på deres "Great Reset".
Men hvordan og med hvilke midler kan disse destruktive planer stoppes - af Donald Trump, en anden frelser eller
nye politiske partier? Lyt til Ernst Wolffs konklusion:
Krissy Rieger: Og alligevel siger folk, jamen, vi har Milei, og vi har Trump. Og hvem du end vil sætte på den liste som frelser.
Og nu taler vi om, at det ikke er tilfældet, at det, de gør, slet ikke er positivt for flertallet.
Hvad vil du sige er håbet for masserne?
Ernst Wolff: Ja, bæreren af håbet er de store masser selv. Det er folket selv.
Så alle skal vide, at der ikke er nogen, der kan redde os, bortset fra os selv.
Og for at kunne redde os selv må vi først forstå, hvad der sker omkring os.
Og det er derfor, det er så vigtigt at forholde sig til disse ting og ikke stikke hovedet i busken.
Og frem for alt skal du ikke bare løbe efter nogen med blinklys på.
Så de mennesker, der sidder på magten i øjeblikket, behøver man virkelig ikke at kigge nærmere på.
Det er mennesker, der svælger i velstand.
Donald Trump er altså en af de hundrede rigeste mennesker i verden. Milei lever også et liv i luksus.
Så folk beriger konstant deres venner, deres kammerater.
Og at forvente, at sådanne mennesker på en eller anden måde smider en krumme på din tallerken fra tid til
anden, er selvfølgelig en helt forkert indstilling til livet.
Man må sige, at verden virkelig befinder sig i en undtagelsestilstand, som også er meget, meget farlig.
For vi ved, at der kæmpes overalt. Vi ved også, at den sociale ulighed eksploderer i et ufatteligt omfang i øjeblikket.
Vi ved, at vi står over for en enorm bølge af arbejdsløshed.
Og vi er nødt til at forberede os på disse tider.
Og ingen kommer til at hjælpe os udefra, vi er nødt til at stole 100 procent på os selv.
Krissy Rieger: Præcis. Og især når man tænker på, at systemet fungerer på en sådan måde, at det træner os i ikke at stille
spørgsmål eller, lad mig sige, kun at stille de rigtige spørgsmål og ikke at tænke så meget ud af
boksen og frem for alt bare at forblive passive.
Og alt dette ud fra devisen, hey, han gør det, jeg venter og ser.
Og denne venten fører os så ind i noget, der føles som et diktatur.
Og så vågner man op og tænker: Hvordan skete det? Jeg ved det ikke, var jeg der?
Ernst Wolff: Ja, problemet er, at denne inaktivitet opfattes af andre som eftergivenhed.
Så hvis folket, hvis folket forbliver inaktivt, så fortsætter de magtfulde bare.
Jean-Claude Juncker fra EU, den daværende formand for Kommissionen, udtrykte det ganske glimrende.
Han sagde, at vi bare ville gå så langt, som folk ville tillade os at gå.
Og når folk rejser sig, tager vi et skridt tilbage, og så går vi videre igen.
Og så længe folk ikke gør noget, ser vi det som en godkendelse af det, vi gør.
Krissy Rieger: Ja, du har opsummeret det rigtig godt. Tak for det. Og frem for alt tak for alle oplysningerne.
Du kan langsomt opbygge et billede af hele situationen.
Og frem for alt tror jeg, at det altid er et spark i røven at sige: Okay, så langt og ikke
længere. Det er nok for mig. Nej, tak skal du have.
Ernst Wolff: Tak.
Hvis dette program har givet dig stof til eftertanke, skal du ikke holde det for dig selv.
Hjælp med at sprede disse fakta og opfordre andre til at tænke over konsekvenserne af gældspakken.