Nakon što je Savezno vijeće 21. ožujka 2025. odobrilo paket duga, otvoren je put za najveće
izdanje duga u povijesti Savezne Republike Njemačke.
Glavni mediji su izvijestili da bi to iznosilo oko jednog bilijuna eura novog duga.
Međutim, kako pokazuju trenutni proračuni u vezi s dogovorom između CDU/CSU-a i SPD-a s Zelenima,
nova gora duga mogla bi se pokazati mnogo većom.
Ekonomist Wolf Heinrich Reuter, koji je bio glavni ekonomist u Saveznom ministarstvu financija sve dok se
koalicija nije raspala, stoga očekuje novi dug od "najmanje 1,8 bilijuna" eura tijekom sljedećih deset godina.
S obzirom na ovaj ogroman iznos, nekoliko vodećih ekonomista, pa čak i Savezni ured za reviziju, uzbunili su se i
uputili hitna upozorenja o negativnim posljedicama paketa duga.
Međutim, njihova su upozorenja više-manje ostala izgubljena u izvještavanju glavnih medija, a samo je usput
spomenuto koji su vrhunski ekonomisti podigli glas u upozorenju.
To su bile, na primjer, ● Lars Feld: profesor ekonomske politike na Sveučilištu u Freiburgu i bivši
predsjednik Njemačkog vijeća ekonomskih stručnjaka
● Veronika Grimm: ekonomistica, profesorica na Tehničkom sveučilištu u Nirnbergu i
članica Njemačkog vijeća ekonomskih stručnjaka
● Volker Wieland: ravnatelj Instituta za monetarnu i financijsku stabilnost (IMFS) na Sveučilištu Goethe u
Frankfurtu i bivši član Njemačkog vijeća ekonomskih stručnjaka
● Justus Haucap: dekan na Sveučilištu Heinrich Heine u Düsseldorfu i bivši predsjednik Komisije za monopole
● Christoph M. Schmidt, predsjednik Leibnizovog instituta za ekonomska istraživanja
Svi ovi vodeći ekonomisti boje se da će paket duga potaknuti inflaciju i uzrokovati
značajan gubitak blagostanja njemačkog stanovništva.
Ovo bi čak moglo ugroziti europsku financijsku stabilnost i ponovno rasplamsati krizu eura.
U tom kontekstu renomirani ekonomist, savjetnik za menadžment i autor dr. Markus Krall također to naziva
najvećim pljačkom u povijesti Savezne Republike Njemačke.
Pogledajte u nastavku odlomke iz dva intervjua koja je provela renomirana edukatorica i autorica Krissy Rieger s
dr. Krallom i financijskim stručnjakom Ernstom Wolffom.
Oni pružaju točnu analizu planova buduće nove savezne vlade pod vodstvom Friedricha Merza i, prije svega, sažimaju implikacije:
Krissy Rieger: Bok svima, danas nam se pridružio Markus Krall na razgovor. Puno vam hvala na vašem vremenu.
Markus Krall: Molim, gospođo Rieger. Opet i opet.
Krissy Rieger: Još uvijek prolazimo kroz turbulentna vremena, kao što smo razgovarali tijekom našeg posljednjeg razgovora.
A sada su stigli rezultati općih izbora, sve je gotovo. Što kažeš na to?
Jeste li i vi bili iznenađeni što je Unija ponovno dobila više podrške, sada kada su
konačni rezultati poznati? Što mislite o tome?
Markus Krall: Pa, Unija je zapravo funkcionirala mnogo lošije nego što je trebala, s obzirom na
katastrofalne rezultate koalicijske vlade semaforske koalicije.
Da, pa kad ste u oporbi i blagoslovljeni tako lošom vladom kao što je CDU bio u oporbi, onda biste
zapravo trebali dobiti negdje između 35 i 40 posto.
U suštini je to zbog lošeg nastupa gospodina Merza čak i prije izbora da je CDU, s obzirom na okolnosti, relativno loše prošao.
A kad uzmete u obzir da je nakon izbora u suštini odustao od pretvaranja i ne samo prekršio svako predizborno
obećanje, nego ih je i poništio, nije iznenađujuće da je AfD sada samo dva postotna boda iza CDU-a.
Nadam se da će AfD uskoro prestići CDU, kako bi u CDU-u izbila ona poslovna noć dugih noževa i kako bi se ta
stranka riješila svog doista potpuno neuspješnog predsjednika.
Krissy Rieger: Koje ste slomljeno izborno obećanje smatrali najgorim?
Markus Krall: Pa, to je teško. Zapravo, svaki je bio toliko katastrofalan da je teško znati odakle početi.
Naravno, ono što je najviše naglasio bilo je da želi provoditi zdrave financijske politike.
Sada je u roku od četiri tjedna stekao više duga nego što je cijela Savezna Republika
Njemačka akumulirala od svog osnutka 1949. godine.
Samo zamisli to. Istina je da nije udvostručila dug, ali Savezna Republika Njemačka tada nije počela s nultim dugom.
Dakle, ono što je tada bilo, razlika između tada i onoga što danas postoji, otprilike odgovara onome što gospodin
Merz sada ponovno radi jednim zamahom svojim paketom duga.
Stoga on udvostručuje dug Savezne Republike Njemačke, što će zemlju praktički izjednačiti s Italijom, s dugom koji
premašuje 100 posto bruto nacionalnog proizvoda, što će dovesti do ogromnog premještanja privatnih ulaganja.
Stoga se privatna investicija odgađa zbog ove vladine zahtjevnosti koja potom stupi na snagu.
Cijela je stvar marš prema socijalizmu.
A drugi veliki, drugi veliki katastrofalni, da, drugi veliki katastrofalni prekršaj obećanja u osnovi se odnosi
na migracije. Ovdje je on odigrao ulogu snažnog čovjeka.
A ono što sada vidimo jest da je skočio poput tigra i sletio kao tepih uz krevet, kao tepih uz krevet gospođe Esken.
Pa, to je nešto što si ponekad moraš priuštiti.
Da, vjerujem da svako jutro, kako da to kažem, osjeća ugodan trnci u prstima na nogama kad hoda preko ovog tepiha uz krevet.
A treći veliki problem u kojem je također potpuno podbacio jest, naravno, čitavo pitanje energije i klime.
Jer on u suštini nastavlja razorne politike koje je vodio Habeck i koje su odgovorne za deindustrijalizaciju Njemačke.
I sve to zajedno, moram reći, ima nešto od Honeckerovskog socijalizma.
Dakle, to je otprilike ono što biste učinili da ste željeli izazvati pad Njemačke.
Krissy Rieger: Moglo bi se reći da je, takoreći, ispunio sva svoja izborna obećanja.
Markus Krall: Da, već je prije bilo pomalo istrošeno, ali sada je stvarno istrošeno, može se reći.
Krissy Rieger: Kad je riječ o dugu, ljudi uvijek kažu da je važan za gospodarstvo.
Biste li rekli da ovi dugovi trenutno pokreću gospodarstvo naprijed i da se to sada mijenja?
Markus Krall: Potpuna je besmislica reći da bi ovaj dug pomogao gospodarstvu.
Ovi dugovi pomažu velikim korporacijama, tj. proizvođačima oružja i još nekoliko velikih
korporacija, koje potom neće ulagati u njemačko gospodarstvo.
Pa uzmimo, na primjer, 500 milijardi u obrambenim izdacima koje gospodin Merz želi pokrenuti.
Tko ima koristi od ovoga? Tvrtke poput Rheinmetalla.
Međutim, Rheinmetall ne ulaže u Njemačkoj jer su troškovi energije u Njemačkoj za ovu visoko energetski
intenzivnu proizvodnju toliko visoki da im to nije profitabilno.
Trenutno grade nove tvornice za streljivo i razne druge stvari u ostatku Ukrajine. Da. Grade ih u ostatku Ukrajine.
Oni stvaraju malo ekonomsko čudo, ali ne u Njemačkoj. I tako će biti svugdje.
Dakle, ovaj će se novac rasipati. Neće na bilo koji način pomoći gospodarstvu, čak i ako se jedan ili dva izvršna
direktora već trljaju rukama i misle: "Oh, ovo će biti sjajno, što nas sve čeka." Da, sada ćemo ostvariti dodatnu dobit.
Da, neki će ostvariti izvanredne profite, ali mala i srednja poduzeća će, naravno, i dalje
biti potisnuta na štetu velikih korporacija.
Dakle, to je načelo. Što je rekao Mussolini? Fašizam je ujedinjenje države i velikih korporacija.
Evo nas opet. U ekonomskom smislu, to jest.
I ono što ćemo vidjeti, naravno, jest da ovaj program neće pomoći gospodarstvu, nego će
uzrokovati opsežnu štetu. Postoji nekoliko razloga za to.
Prvo, tih 1.800 milijardi, što je već slučaj, pojest će čitavu njemačku štednju za četiri i pol godine.
Dakle, 400 milijardi je 10 posto bruto nacionalnog proizvoda koje Njemačka štedji svake godine.
Dakle, moramo uložiti sve naše ušteđevine u državni dug na četiri i pol godine kako ne
bismo morali posuđivati novac iz inozemstva.
Naravno, također ćemo se zadužiti u inozemstvu, ali samo da bismo razjasnili razmjere.
Drugi problem je što se kreditni rejtingi Njemačke spuštaju na razinu Italije.
I do sada su Italija, Francuska i drugi mogli refinancirati se po razumno niskim troškovima samo
zato što su posudili njemački kreditni rejting.
Kroz jamstva i kroz euro te sve mogućnosti prijenosa koje su iskorištene.
I, naravno, kršeći sva obećanja koja su nam data 1999. godine kada je uveden euro, ali to je druga stvar.
Dakle, sada Njemačka upada u istu kreditnu zamku, a nema nikoga tko bi nam posudio svoju kreditnu sposobnost.
Rezultat će biti rast kamatnih stopa na njemačke obveznice i zajmove na međunarodnim tržištima kapitala.
A ove rastuće kamatne stope istisnuti će privatna ulaganja.
Graditelj kuća koji plaća pet ili šest posto kamata na svoju hipoteku više si je to ne može priuštiti, pa neće graditi.
Isto vrijedi i za poduzetnike koji odlučuju hoće li izgraditi tvornicu ili uložiti u softver.
Ova ulaganja više se neće odvijati, a u tehničkom žargonu ekonomije to se naziva 'isključenje'.
Drugim riječima, istiskivanje privatnih ulaganja državnom potrošnjom.
I onda, naravno, postoji činjenica da nećemo dobiti 1,8 bilijuna na koje se ljudi nadaju.
Možete zaboraviti na to, dame i gospodo, da biste zauzvrat dobili infrastrukturu ili bilo što slično.
Samo ću ti izračunati. Dakle, od 1,8 bilijuna prvo odbijamo 500 milijardi, koje idu na naoružanje.
Naoružanje nije ulaganje, već državna potrošnja, jer tenkovi nisu prikladni za proizvodnju drugih stvari.
Niti dronovi niti metci ne mogu. Mogu se samo ispaliti.
Da, dakle, sve se svodi na ovo – oni to uvijek nazivaju ulaganjem – da, moramo ulagati u našu sigurnost i sve te gluposti.
Da, najbolja investicija u našu sigurnost bila bi tražiti dobre odnose sa svim našim susjedima.
Ali su onda u napadu megalomanije izazvali svađu sa svima, kakvu nismo vidjeli od vremena Adolfa i Wilhelma.
Dakle, ljudi nazivaju kineskog predsjednika diktatorom, ruskog predsjednika također, naravno, i američkog predsjednika,
kojemu su servirali svakakve gluposti u zabludi da nikada neće postati predsjednik. Čak ih ni ne želim sve ovdje nabrajati.
Stvarno se igramo sa svima. A onda očito moramo, nekako, trošiti novac na sigurnost koji
nikada ne bismo morali trošiti da to nismo učinili.
Dakle, to je državna potrošnja. Ostaje 1,3 bilijuna.
Od ovih 1,3 bilijuna, 300 milijardi vjerojatno neće ići za ulaganja, nego za troškove izbjeglica.
Već je najavljeno da će se savezne države sada oslanjati na ovaj fond kako bi nastavile
financirati migraciju, koja je postala potpuno neisplativa.
Da, tada ostaje bilijun. Od tog bilijuna, polovica će vjerojatno ići u takozvana klimatska ulaganja, a
druga polovica u stvarna ulaganja u infrastrukturu.
Dame i gospodo, ulaganja u klimu su potpuni gubitak jer, dok 1.000 vjetroturbina ne proizvodi struju kad nema
vjetra, 10.000 vjetroturbina proizvede koliko struje kad puše vjetar? Dakle, to neće funkcionirati.
Dakle, gospodin Habeck ne može ispravno primijeniti pravilo trojke, a očito ni gospodin Merz.
Ali kao što sam rekao, ako 1.000 vjetroturbina ne proizvode ništa, onda ni 10.000 neće proizvoditi ništa.
Dakle, množenje nulom znači nulu, dame i gospodo.
Dakle, tih 500 milijardi nastavit će se ulagati u rasipne i neisplative investicije. Najveće ikad zloporabe resursa.
Sve su to stvari koje ćemo kasnije morati srušiti uz velike troškove, jer nitko neće moći
ništa s njima učiniti kad ovo ludilo prođe.
Dakle, ostaje 500 milijardi za stvarna ulaganja u infrastrukturu. Ali država je najgori kupac od svih.
Kad država negdje gradi zgradu, ona uvijek košta dva do tri puta više po kvadratnom metru nego kad to rade privatne osobe.
To znači da sve što gradimo, bilo da se radi o cestama, mostovima, zgradama, bolnicama ili školama,
bez obzira na to što država gradi, uvijek košta dvostruko više nego da to rade privatne tvrtke.
I rezultat će biti da za tih 500 milijardi dobijemo samo infrastrukturu vrijednu 250 milijardi.
A ako sada uzmemo u obzir da se ova ogromna potražnja, koju država želi potaknuti, susreće s dotrajalom građevinskom
industrijom koja se smanjila za polovicu zbog zakona o grijanju gospodina Habecka, jer je uništio tržište nekretnina i
doveo nevjerojatan broj građevinskih tvrtki do bankrota, tada će se ova ogromna potražnja susresti s ograničenom ponudom.
A što se događa u takvoj situaciji? Cijene rastu.
To znači da infrastrukturu nećemo dobiti za 250 milijardi, možda ćemo je dobiti za 150 milijardi.
Ali onda imamo 150 milijardi za infrastrukturu, a očito je da samo za željeznicu treba 100 milijardi, pa što nam preostaje?
50 milijardi, dok mi trošimo 50 milijardi na razvojnu pomoć i 15 milijardi na nevladine
organizacije? Proporcije više nisu u redu.
Dame i gospodo, nameću vam dug od 1,8 bilijuna dolara.
Vaša će djeca i unuci još duže plaćati za njih nego za Versaj.
A zauzvrat ćete od gospodina Merza dobiti infrastrukturu vrijednu 150 milijardi,
odnosno najviše 200 milijardi. To će se dogoditi.
Toliko o tome da je to "dobro" za gospodarstvo. Ovo je najveća pljačka ikad počinjena nad njemačkim narodom.
Krissy Rieger: Tako to i ja vidim. I rekla si da će buduće generacije i dalje plaćati za to. Kakav je plan za to?
Uostalom, govori se, vode se rasprave o korištenju ušteđevine građana, možda poreza na bogatstvo. Kako se sve to može vratiti?
Markus Krall: Pa, otplata će biti zanimljivo pitanje. Velik dio otplate bit će putem inflacije.
To znači da će građani koji su uložili svoj novac u državne obveznice i vrijednosti nominalne kamate, tj.
životno osiguranje, mirovinsko osiguranje, štedne račune itd., ili u gotovini, biti eksproprirani inflacijom.
I kako će se to dogoditi? Nemoguće je prikupiti toliki iznos novca na tržištu kapitala
bez izazivanja masovnog rasta kamatnih stopa.
Oprostite.
Dakle, uz posrednike poput BlackRocka, koji će, usput rečeno, na ovome zaraditi bogatstvo, ove će se
obveznice kupovati izravno od Savezne Republike Njemačke.
A onda će ih BlackRock prodati ECB-u. Naravno, uz premiju.
To znači da će BlackRock svaki put pritisnuti dva gumba, naime kupiti i prodati. A zatim će to biti proslijeđeno ECB-u.
A zauzvrat dobivamo profit od milijardu funti, bez rizika, bez ikakvog truda, samo pritiskom na dva gumba.
To će se dogoditi. Zato BlackRock misli da je to tako sjajno.
I zato gospodin Merz, kao bivši izvršni direktor BlackRocka za Europu i predsjednik Nadzornog
odbora BlackRocka za Europu, smatra da je to sjajno.
Dakle, njegov bivši poslodavac Larry Fink već trlja ruke.
Naravno, on je također glavni dioničar u cijeloj industriji oružja.
To jest, oni koji će profitirati od ovog upada.
Tako to izgleda. Pa kome je lojalan gospodin Merz?
Očito ne njemačkom narodu, kojemu je ispričao hrpu laži o tome da je pouzdan financijski političar.
To će se dogoditi.
A kad BlackRock otkupi te ogromne količine obveznica i proda ih ECB-u, ECB će ih kupiti svježe ispisanim novcem.
I to će povećati novčanu masu. A ovo povećanje novčane mase ima inflatorni učinak.
A kada ponuda novca lijepo poraste i novac bude devalviran, tada će se tih 1,8 bilijuna u suštini povratiti kroz devalvaciju
polica životnog osiguranja, državnih obveznica i štednih računa.
Stoga se to na ovaj način izravno odbija od građana.
Ne postoji besplatan ručak, dame i gospodo.
Država će uvijek morati natjerati svoje građane da plate sve što potroši. Nema načina da se to zaobiđe.
Krissy Rieger: Sljedeće porezne rasprave su pred nama. CDU, odnosno Merz, obećao je da će biti više smanjenja poreza.
Ali sada se čini da se ni to neće dogoditi. Kakvo je tvoje mišljenje o tome?
Hoćemo li ikada vidjeti da se porez u Njemačkoj smanjuje, a da se istovremeno ne uvedu deset novih poreza?
Markus Krall: Pa, ne među ovom političkom klasom. To je sasvim jasno.
Nije važno koliko im novca daš.
Možete još više povećati poreze. Možete se još više zadužiti. Nikada neće biti dovoljno. Nikada neće biti dovoljno.
Požuda ove političke klase, korupcija ove političke klase, je beskonačna.
Bez obzira koliko im date, njihova će pohlepnost samo rasti. To je lako predvidjeti.
Zato ova politička klasa neće donijeti ni smanjenje poreza, ni istinsko olakšanje, ni pojednostavljenje poreznog
sustava, ni bilo kakvu reformu. Umjesto toga, bit će povećanje poreza u kombinaciji s većim dugom.
I ljudi će slobodno trošiti novac.
Upravo smo se vratili iz Sirije i ponovno smo ostavili 300 milijuna kod genocidnih ubojica koji su sada tamo na vlasti.
Dakle, sada koristimo naš novac od poreza za financiranje genocida nad alavitsima, druzima i kršćanima.
To se događa. To se mora vrlo jasno reći.
Osobno vjerujem da to predstavlja pomaganje i poticanje genocida i kažnjivo je po zakonu.
I da ti ljudi zapravo svi pripadaju na sud jer podržavaju genocidni režim u njegovim krvavim djelima.
Ali to je sasvim druga stvar.
Potrošnja će i dalje biti raskošna.
Svatko tko vjeruje da je ovo isključivo zbog želje za trošenjem novca, ne poznaje našu korumpiranu političku klasu.
Siguran sam da većina naših političara ima račune u Dubaiju ili negdje drugdje kamo teče mito. Tamo prebace nekoliko stotina
milijuna, a zauzvrat dobiju nekoliko milijuna na računu negdje daleko, gdje se ne primjenjuju propisi
o pranju novca i gdje možete raditi što god želite.
Slijedom toga, vjerujem da je ono što naša politička klasa ovdje radi korumpirani plan za pljačku njemačkog naroda.
A u Americi je sada otkriveno da je velik dio milijardi koje su, na primjer, potekle u
Ukrajinu vratio se demokratskim političarima.
Stoga je to bila kružna transakcija na štetu trećih strana, odnosno na štetu američkog poreznog obveznika.
Ako je u Njemačkoj drugačije, pojest ću metlu, i dršku i sve.
Krissy Rieger: Kakvu budućnost, to je sada moje posljednje pitanje, kakvu budućnost očekujete za Njemačku za pet godina?
Markus Krall: Mislim da ćemo za pet godina biti u boljoj budućnosti nego što smo sada.
U međuvremenu ćemo, međutim, doživjeti mega-katastrofu u koju će ovu zemlju dovesti gospodin Merz, jer je odlučan postati
kancelar milošću ljevice, zar ne? To mu je najveći san u životu.
Oprostite.
A politike koje on sada provodi doslovno će dovesti do katastrofe na svim frontovima.
Na gospodarskom planu to će dovesti do masovne deindustrijalizacije i masovnog odlaska tvrtki.
Tek sada to shvaćam dok razgovaram s konzultantima za zapošljavanje koji zapošljavaju menadžere koji su dobili otkaz.
Nedavno sam imao nekoliko razgovora s prijateljima koji rade u ovoj branši i svi su mi rekli da je u prošlosti, kad su imali
kandidate, bilo vjerojatnije da će kandidati reći: "Da, želim vidjeti kako se mogu poboljšati
ovdje. Trebam sljedeći korak u svojoj karijeri."
A sada je tako da ljudi traže posao u iščekivanju restrukturiranja, migracija,
zatvaranja, insolventnosti – cijelog spektra, zar ne?
To znači da ćemo na svim frontovima vidjeti tvrtke koje ili propadaju ili se sele,
ili smanjuju proizvodnju i otpuštaju osoblje.
Već imamo najvišu stopu nezaposlenosti u posljednjih 10 godina, zar ne?
Nezaposlenost značajno raste i ubrzat će se; stečajevi također rastu već tri i pol do
četiri godine, s novim rekordima svake godine.
Zombiji padaju, kao što već dugo govorim, zar ne?
Zombiji padaju, i padaju sada, i padaju u velikom broju, i da, ovu ekonomsku krizu pogoršat će politike gospodina Merza.
Naravno, ako se raspodijeli dovoljno novca, bit će nekoliko mjeseci, možda čak i nekoliko tromjesečja, privida prosperiteta.
Međutim, to će biti nadoknađeno i više nego nadoknađeno slomom naše izvozne industrije, prvo zato što više nismo
konkurentni, a drugo zato što će Amerikanci smanjiti svoju državnu potrošnju za tri do pet bilijuna.
Dakle, DOGE , motorna pila stvarno reže u to,
I ovo smanjenje američke državne potrošnje dovest će do ogromnog, ogromnog smanjenja američke potražnje za uvozom, a
njihova potražnja za uvozom je naša potražnja za izvozom.
I to će također imati utjecaj u Kini, gdje će američke mjere također izazvati krizu prilagodbe, a ako se Kina tada također
smanji, više neće biti potražnje iz Kine za našim proizvodima.
To znači da će to kulminirati, svi ti učinci će se poklopiti u isto vrijeme, a zatim će se zemlja suočiti s ekonomskom propašću.
Dakle, na temelju iskustva, politička klasa koja se suočava s ekonomskom propašću spremna je započeti rat.
Sumnjam da će g. Merz čak i prije nego što dođe do sukoba isporučiti rakete Taurus iz
Rusije u Ukrajinu, uz odobrenje i odobrenje mete.
U tu svrhu je, da to tako kažem, dovoljno otvorenog uma da ne koristi riječi koje bi se
odmah mogle protumačiti kao uvreda političara.
A ako bi jedna od tih raketa Taurus pogodila Moskvu ili čak Kremlj, bojim se da bi nam Rusi poslali informacije o kojim
dijelovima Berlina i kojim tvornicama u južnoj Bavarskoj, gdje se proizvodi Taurus, smijemo evakuirati kako
bi ograničili ljudske gubitke uzrokovane protunapadom.
Krissy Rieger: Hajdemo odmah prijeći na trenutnu temu. Što mislite o koalicijskom sporazumu? Koji vas aspekti zabrinjavaju?
Ernst Wolff: Ono što je zapravo zabrinjavajuće jest šira slika. Koalicijski sporazum ima dva glavna fokusa.
Jedno je ponovno naoružavanje, a drugo digitalizacija.
I tako je za mene koalicijski sporazum ništa više od bjanko ovlasti za BlackRock da stekne još veću kontrolu nad Njemačkom.
Dakle, moraš imati na umu da su njemačke oružane snage već stvarno krenule.
Naručili su borbeni zrakoplovi F-35. Oni će biti dovršeni ili proizvedeni od strane Lockheed Martina.
Glavni dioničari su BlackRock, Vanguard i State Street.
Zatim su naređeni helikopteri, podmornice.
Gospodin Merz je od tada izjavio da je za isporuku raketa Taurus Ukrajini.
Rakete Taurus proizvode MBDA i Saab.
MBDA je podružnica tvrtke Airbus, odnosno BAE Systems.
I, naravno, tu su i najveći dioničari, među kojima je i BlackRock.
Kad je riječ o digitalizaciji, svi znamo da je BlackRock glavni investitor iza svih velikih digitalnih korporacija.
I svi znamo da je g. Merz bio predsjednik Nadzornog odbora BlackRock Njemačke u godinama
koje su prethodile 2020., tj. od 2016. do 2020.
Dakle, cijela je stvar ništa više od poziva BlackRocku da nastavi veliku redistribuciju u Njemačkoj.
Njemački građani će platiti, a BlackRock će profitirati.
Ernst Wolff: Doživjet ćemo najvišu stopu nezaposlenosti ikad, i to će se dogoditi tijekom ovog zakonodavnog razdoblja.
Vidjet ćemo kako cijene nastavljaju vrtoglavo rasti, baš kao što su to činile dosad. To će
biti osobito istinito u prehrambenom sektoru.
Doživjet ćemo veliku nestabilnost. Trenutno svjedočimo trgovinskim ratovima.
Ne promiču baš stabilnost u međunarodnim gospodarskim odnosima, nego upravo suprotno.
I iznad svega doživjet ćemo jednu stvar. Doživjet ćemo ogromnu redistribuciju odozdo prema gore.
Samo vas moram podsjetiti da su prošle srijede svjetski milijarderi ostvarili najveći jednodnevni dobitak ikad.
Zarađivali su 303 milijarde prošle srijede.
I to nije zato što su burze porasle toliko visoko, nego zato što su jednog dana toliko pale, a sljedećeg se ponovno popele.
U današnje vrijeme također možete prilično dobro zaraditi na padajućim cijenama ako imate prave savjetnike i
prave insajderske informacije. I ti su ljudi očito to imali.
Krissy Rieger: Sve je vrlo, vrlo, vrlo intenzivno. I sada mislite, možda je to osobna procjena, ali Merz to
kaže vrlo, vrlo jasno: kaže da će sve postati skuplje.
Ernst Wolff: Da, naravno, to se uopće ne može izbjeći.
Dakle, vidjet ćemo pravu poplavu novca.
Dakle, čak i veći nego nakon globalne financijske krize 2007. i 2008. godine.
A to znači, naravno, da će cijene dramatično porasti.
Dakle, znamo da je ovaj navodni poseban fond sada stavljen u igru.
Dakle, to je sada odobrila i vlada.
To je 500 milijardi novog duga. Naravno, to se nekako mora nadoknaditi u obliku državnih obveznica.
A to znači, naravno, da je mnogo više novca ponovno u opticaju i da se sam novac nastavlja devalvirati.
Dakle, moramo očekivati da će novac u bliskoj budućnosti biti ozbiljno devalviran.
Prema Markus Krallu i Ernstu Wolffu, njemački građani platit će za politike koje favoriziraju
BlackRock u mjeri koja je možda bez presedana.
Ali tko stoji iza BlackRocka, najvećeg svjetskog upravitelja imovinom s više od 10 bilijuna funti pod upravljanjem?
Njena klijentela sastoji se od institucija kao što su banke, zaklade, suvereni fondovi imovine i
mirovinski fondovi, a prije svega od privatnih ulagača.
Ovo su superbogataši, poput Rotschildova, Rockefellera i Warrena Buffeta.
BlackRock je svoj uspon do statusa najvećeg upravitelja imovinom dugovao, na primjer, prijenosu imovine od
Rothschildovih u iznosu od oko 2,8 bilijuna američkih dolara.
Rothschildovi su među vođama visokog stupnja masonerije diljem svijeta.
Zanimljivo je da je Larry Fink, osnivač i izvršni direktor BlackRocka, također visok stupanjski
slobodni zidar i član šest moćnih drevnih loža.
BlackRock se stoga može identificirati kao alat financijske mafije i globalne visoke masonerije.
Kao što je već pokazano u programu "Ova zavjera uništava Njemačku" , Friedrich Merz nije jednostavno sluga ove mafije.
Njegovo članstvo u čitavoj nizu vrlo utjecajnih organizacija visokorangiranih slobodnih zidara pokazuje da je,
baš kao i visokorangirani slobodni zidar Olaf Scholz, on prednji čovjek ovog kriminalnog kartela.
Njegovo sudjelovanje na Bilderberg konferenciji 2024. godine čak znači da je on odabrani predstavnik
financijske mafije visokog stupnja masonerije u Njemačkoj.
Zadatak kojim se on sada očito bavi s velikom odlučnošću i na veliku štetu njemačkog stanovništva.
Budući da paket duga služi samo njihovim interesima, mora se također proglasiti još jednim zločinom
ovog kartela, koji harva poput raka među čovječanstvom.
Osim toga, program "Agenda Velikog resetiranja – ekonomsko uništenje i rat" , objašnjeno je da su Njemačka i EU gotovo deset
godina namjerno ekonomski uništavane politikama kojima upravljaju visokopozicionirani masoni te
da bi mogle biti izravno uvedene u rat s Rusijom.
Cilj ovih kriminalaca nije samo pljačka, već i "Veliki reset" koji je proglasio Klaus Schwab, visokopozicionirani
slobodni zidar i osnivač Svjetskog ekonomskog foruma (WEF).
Ovo je, zauzvrat, namijenjeno uspostavljanju novog svjetskog poretka s jednom svjetskom vladom u
kojoj ekonomski snažne i suverene države nemaju mjesta.
Iz ove perspektive paket duga, sa svojim katastrofalnim posljedicama za Njemačku i financijsku
stabilnost cijele eurozone, poprima sasvim novu dimenziju.
Očito je da Friedrich Merz, u suradnji sa SPD-om, ne samo da besprijekorno nastavlja razorno djelovanje
prethodne vlade, nego ga čak i ubrzava do točke gospodarskog kolapsa i potpunog prezaduživanja Njemačke.
Kao što je dokumentirao zviždač John Perkins , takav razvoj događaja zauzvrat otvara vrata daljnjim upadima, pokrećući pravu
spiralu osiromašenja i na kraju dovodeći zemlje pod potpunu kontrolu ovog kriminalnog kartela
ili ih pripremajući za njegov "Veliki reset".
Ali kako i kojim sredstvima se mogu zaustaviti ovi razorni planovi – Donaldom Trumpom, još jednim spasiteljem ili
novim političkim strankama? Za kraj, poslušajte Ernsta Wolffa:
Krissy Rieger: A ipak ljudi kažu: pa, imamo Mileija i Trumpa. I koga god još želite uključiti na ovaj popis kao spasitelje.
A sada govorimo o tome kako to uopće nije slučaj, da ono što rade nije pozitivno za većinu.
Što biste rekli da je izvor nade za mase?
Ernst Wolff: Da, nositelj nade su same mase. To su sami ljudi.
Svi moraju znati da nema nikoga tko će nas spasiti osim nas samih.
A da bismo se spasili, moramo prvo razumjeti što se događa oko nas.
I zato je toliko važno baviti se tim pitanjima i ne zakopavati glavu u pijesak.
I iznad svega, nemoj samo slijepo slijediti nekoga drugog.
Dakle, ljudi koji su trenutno na vlasti, mislim, stvarno ne morate dvaput pogledati.
Ovo su ljudi koji se valjaju u blagostanju.
Dakle, Donald Trump je jedan od sto najbogatijih ljudi na svijetu. Milei također živi život u luksuzu.
Dakle, ljudi neprestano obogaćuju svoje prijatelje, svoje ortake .
A očekivati od takvih ljudi da povremeno bace mrvicu na vaš tanjur je, naravno, potpuno pogrešan stav prema životu.
Dakle, mora se reći da je svijet zaista u stanju izvanrednog stanja, što je također vrlo, vrlo opasno.
Zato znamo da se svugdje vode borbe. Također znamo da društvena nejednakost trenutno eksplodira do nezamislivih razmjera.
Znamo da nam se sprema ogroman val nezaposlenosti.
I moramo se pripremiti za ova vremena.
I nitko izvana nam neće moći pomoći u ovome; morat ćemo se stopostotno osloniti na sebe.
Krissy Rieger: Upravo tako. A osobito kad uzmete u obzir da sustav funkcionira na takav način da nas uvježbava da ne
postavljamo pitanja ili, recimo, da postavljamo samo ispravna pitanja, da ne razmišljamo previše izvan
okvira i, prije svega, da jednostavno ostanemo pasivni.
I sve to prema motu: hej, on će to napraviti, samo ću pričekati i vidjeti.
I ovo čekanje čini da se osjećamo kao da živimo u diktaturi.
A onda se probudiš i pomisliš: kako se to dogodilo? Ne znam, jesam li bio tamo?
Ernst Wolff: Da, problem je u tome što se ova neaktivnost doživljava kao pristajanje od strane drugih.
Dakle, ako ljudi ostanu neaktivni, oni na vlasti jednostavno nastavljaju.
Jean-Claude Juncker iz EU-a, tadašnji predsjednik Komisije, to je vrlo lijepo izrekao.
Rekao je da ćemo ići samo onoliko daleko koliko nam ljudi dopuste.
A kad se ljudi doista usprave, mi napravimo korak unatrag, a zatim ponovno krenemo dalje.
I dok ljudi ne poduzmu ništa, mi to smatramo prihvaćanjem onoga što radimo.
Krissy Rieger: Da, stvarno ste to dobro saželi. Hvala vam. I iznad svega, hvala vam na svim informacijama.
Možete polako početi slagati sliku cijele situacije.
I iznad svega, smatram da je to uvijek kao udarac u stražnjicu kad kažeš: "U redu, ovo je
najdalje što idem. Dosta mi je. Ne. Hvala."
Ernst Wolff: Hvala.
Ako vam je ovaj program dao materijal za razmišljanje, nemojte ga zadržavati za sebe.
Pomozite proširiti ove činjenice i potaknite druge da razmisle o posljedicama paketa duga.